ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 330/2646/19 Головуючий у 1-й інстанції: Куценко О.О. 
 
провадження № 22-ц/807/1980/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                         
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року                                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеної Генеральної угоди по договору б/н від 15 грудня 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 6315,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14 жовтня 2019 року має заборгованість в сумі 16 358,85 грн., яка складається з наступного: 5 294,88 грн. - заборгованість за кредитом; 1 608,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 353,70 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до пункту 2.2. Генеральної угоди в сумі 3101,43 грн.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 16 358,85 грн. за кредитним договором б/н від 15 грудня 2016 року; судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду матеріалам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для її вирішення, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди по договору б/н від 15 грудня 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 6315,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З дослідженої  Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднан-
ня до Умов та правил надання банківських послуг від 15 грудня 2016 року вбачається, що її метою є створення умов для виконання відповідачем зобов`язань по кредитному договору № SAMAB00000000368459 від 04 серпня 2011 року (надалі Договір 1).

Пунктом 1 Генеральної угоди передбачена реструктуризація заборгованості за Договором 1 у вигляді зменшення розміру заборгованості з дати надання відповідачу кредиту, а саме: відсотків на 3 062,57 грн., комісії на 00,00 грн., пені на 00,00 грн., штрафів на 538,86 грн. Заборгованість по Договору № 1 с дати підписання Генеральної угоди складає 6 840,93 грн.
Пунктом 2 Генеральної угоди передбачено приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а у п. 2.1 вказано, що відповідно позивач надав відповідачу терміновий кредит в сумі 6315,93 грн. на строк 12 місяців з 15 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі, із встановленням плати за кредит у вигляді процентів в розмірі 1,083 % в місяць на суму залишку заборгованості та в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, сплаті відсотків.
Банк в позові зазначав, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Генеральної угоди у неї станом на 14.10.2019р. утворилась заборгованість в сумі 16 358,85 грн., яка складається з наступного: 5 294,88 грн. - заборгованість за кредитом; 1 608,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 353,70 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до пункту 2.2. Генеральної угоди в сумі 3101,43 грн., яку просив стягнути в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що банк не довів належними і допустимими доказами наявність заборгованості відповідача перед банком, зокрема, не надавши на вимогу суду про витребування доказів оригіналу анкети-заяви від 04.08.2011р., а наданий оригінал Генеральної угоди від 15.12.2016р. не містить підпису відповідача на її 
першому аркуші, де визначені істотні умови, та є непрошитим та не пронумерованим. Крім того, суд вказував, що банком не надано доказів отримання відповідачем кредиту, зокрема, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що відповідач, підписавши Генеральну угоду, погодилась з її змістом, а отже визнала, що отримала кредит у сумі 6315,93 грн. під узгоджені в Генеральній угоді умови, зокрема, серед іншого погодилась, що Умови та правила і Тарифи банку складають разом з цією угодою кредитний договір. Тому вважає, що здійснений ним на вказаних умовах договору розрахунок заборгованості доводить розмір заборгованості відповідача перед банком, що додатково підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача, доданою до апеляційної скарги.

Перевіривши доводи скарги, колегія визнає їх частково обґрунтованими з огляду на наступні обставини.
Так, надану в оригіналі Генеральну угоду від 15.12.2016р. колегія вважає належним і допустимим доказом, оскільки вона підписана сторонами у справі. При цьому, вона складається не з двох аркушів, як зазначив суд, а з одного, тому прошитою та пронумерованою бути не може, та на звороті цього одного аркушу угоди містяться підписи сторін, а отже засвідчено весь її зміст, а не тільки зворотню сторінку.

З генеральної угоди слідує, що вона укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMAB00000000368459 від 04 серпня 2011 року (надалі Договір 1).

В свою чергу, банк надав анкету-заяву, підписану між ним та ОСОБА_1 04.08.2011р., згідно з якою остання мала намір отримати у Приватбанку кредитку «Універсальна», на яку встановити кредитний ліміт у розмірі 3000 грн. ( а.с. 7). 

Саме на підставі цієї анкети-заяви від 04.08.2011р. було укладено Договір 1, про реструктуризацію боргу за яким було укладено Генеральну угоду від 15.12.2016р.

Отже, правовідносини з Договору 1 фактично трансформувались у договірні відносини згідно з Генеральною угодою від 15.12.2016р. 

Так, пунктом 1 Генеральної угоди передбачена реструктуризація заборгованості за Договором 1 у вигляді зменшення розміру заборгованості з дати надання відповідачу кредиту, а саме: відсотків на 3 062,57 грн., комісії на 00,00 грн., пені на 00,00 грн., штрафів на 538,86 грн. 
В п. 2.1 вказано, що відповідно позивач надав відповідачу терміновий кредит в сумі 6315,93 грн. на строк 12 місяців з 15 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі, із встановлення плати за кредит у вигляді процентів в розмірі 1,083 % в місяць на суму залишку заборгованості та в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, сплаті відсотків.

В цьому ж пункті Генеральної угоди визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 564,12 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Дата останнього погашення має відбуватись не пізніше 31.12.2017р. ( а.с. 67).

Згідно з п. 2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, визначених цією угодою, більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк 
яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3601,43 грн.
У відповідності до п. 2.8 угоди, позичальник при порушенні зобов`язань з погашення кредиту сплачує банку пеню, розмір якої визначено в Умовах та правилах за кожен день прострочення. 
Таким чином, істотними умова у Генеральній угоді зазначені: розмір кредиту 6315,93 грн., відсоткова ставка за користування ним - 1,083 % в місяць на суму залишку заборгованості, погашення кредиту щомісячними (ануїтетними) платежами по 564,12 грн., строк щомісячних платежів з 1 по 25 число наступного місяця, строк повернення кредиту не пізніше 31.12.2017р., штраф у розмірі 3601,43 грн. з 32-го дня порушення сплати кредиту та настання строку повернення кредиту у цей день. 

Всі решта умов, зокрема, розмір пені, комісія, які не визначені у Генеральній угоді, але у ній мається відсилка до Умов та правил надання банківських послуг, не є погодженими сторонами, оскільки надані до матеріалів справи Витяг з Умов та правил не підписано відповідачем, що прямо визначено приписами статті 1055 ЦК України щодо нікчемності такого кредитного договору, який не укладено у письмовій формі, яку має бути підписано сторонами. 
Відтак, колегія виходить лише з погоджених у Генеральній угоді істотних умов при перевірці наявності заборгованості відповідача перед банком на підставі цієї угоди. При цьому вважає неспроможними висновки суду в тій частині, що не доведено факту надання кредиту відповідачу.
Так, підписуючи цю Генеральну угоду, відповідач погодилась з тим, що реструктуризація полягає в тому, що її борг зменшується на суму процентів та штрафу, а кредит визначається в сумі 6315,93 грн., яка переноситься як борг на нову картку, відкриту для погашення заборгованості. 
Перевіривши розрахунок, колегія встановила, що на погашення кредиту та нарахованих відсотків було здійснено лише 2 платежі: 15.02.2017р. на суму 570 грн. та 15.03.2017р. на суму 600 грн.
Наступний платіж відповідач мала сплатити не пізніше 25.04.2017р., але не сплатила та припинила надавати кошти для погашення кредиту та відсотків взагалі. 

Тому у відповідності до узгоджених положень п. 2.2 Генеральної угоди строк повернення всього кредиту настав на 32-й день після цієї дати, тобто 28 травня 2017р. 

На цю дату заборгованість за кредитом становила 5 294,88 грн., заборгованість за процентами - 255,56 грн., та обґрунтовано було нараховано відповідачу банком штраф відповідно до вимог п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 3 101,43 грн. 

Пеня та комісія не визначались Генеральною угодою, а тому вимоги банку щодо їх нарахування та стягнення з відповідача суперечать умовам договору, а тому є необґрунтованими.
Не можуть бути стягнуті і відсотки, нараховані після 28 травня 2017р., оскільки строк кредитування припинився достроково, а відтак обумовлені договором відсотки, які нараховуються тільки у період кредитування, не поширюються на відносини після закінчення договору або припинення кредитування.

До таких висновків дійшла Велика Палата у своїй Постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, а також у наступних Постановах від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, які враховані при вирішенні цієї справи апеляційним судом. 
Отже, в ході апеляційного розгляду колегія визнала апеляційну скаргу банку частково обґрунтованою, тому рішення суду підлягає скасуванню у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням постанови про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5 294,88 грн., заборгованості за процентами - 255,56 грн. та штрафу відповідно до вимог п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 3 101,43 грн. В решті позову слід відмовити з інших правових підставі - через його необґрунтованість, а не у зв`язку із недоведеністю банком.

Скасовуючи оскаржуване рішення суду та приймаючи постанову про часткове задоволення позову, колегія вирішує у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь банку у розмірі, пропорційному до задоволених вимог.

Банком сплачено за подання позову з ціною 16 358,85 грн. судовий збір у сумі 1921 грн., за подання апеляційної скарги - 2881,50 грн., а всього сплачено - 4 802,50 грн. Позов задоволено на суму 8 651,87 грн. Тому до компенсації банку за рахунок відповідача належить судовий збір в сумі: 4802,50 х 8 651,87 : 16358,85 = 2 539,95 грн. 

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ).
За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 1-4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року у цій справі скасувати.
Позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість згідно з Генеральною угодою від 15.12.2016р. в загальній сумі 8 651 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 87 копійок, в тому числі, за кредитом в сумі 5 294 (п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 88 копійок, за відсотками в сумі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 56 копійок, за штрафом в сумі 3 101 (три тисячі сто одна) гривня 43 копійки.
В іншій частині позову відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 2 539 ( дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 95 копійок. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанова прийнята, складена та підписана 11 червня 2020 року.

Головуючий:                                                         Маловічко С.В.

Судді:                                                                         Гончар М.С.

        Подліянова Г.С.
Дата документу 11.06.2020 Справа № 330/2646/19