ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2020 р.           Справа№ 910/8565/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Андрієнка  В.В. 

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:
від позивача: Жук О.Б. (ордер ТР №050785 від 11.04.19); 
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився;

розглянувши  апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"
на рішення  Господарського суду міста Києва від 31.01.2020
у справі № 910/8565/18 (суддя Підченко Ю.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"
до Київської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Київська міська клінічна лікарня № 3
про визнання незаконним та скасування рішення.

                                                  ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед»  відмовлено повністю.
Рішення Господарського суду міста Києва ґрунтується на тому, що:
- рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.12.2017, оформлене протоколом № 71 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.12.2017 в частині скасування рішення комісії від 30.06.2017 протокол № 55 пункт 130 частини ІІ щодо продовження ТОВ "Діамед" строку дії договору оренди нежитлових приміщень загальної площею 32, 4 кв. м. на вул. Петра Запорожця, 26, корпус № 2 було прийняте в межах компетенції відповідача та в порядку визначеному чинним законодавством;
- у розумінні правової позиції, що викладена у рішенні Конституційного суду України від 16.04.2099 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009, в частині погодження питання згідно з додатком до пункту 130-131 частини ІІ протоколу, Рішення, що оформлене протоколом № 55 є виконаним, оскільки фактично вказане погодження було надане постійною комісією Київської міської ради з питань власності в момент ухвалення даного рішення, тобто 31.03.2016.
- позивачем не доведено того, що його права, за захистом яких він звернувся до суду із даним позовом - порушено з боку відповідача.
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся  до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
 В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:
- станом на момент  прийняття протоколу №71 від 01.12.2017 не існувало тих правових підстав про які вказує суд, а саме рішення судів у справах №911/2591/17 та №910/6828/18 на момент прийняття протоколу №71 не існувало, при цьому посилаючись на Положення про оренду майна територіальної громади м.Києва п.п.12.1-12.9, - безпідставно та необґрунтовано вказує про встановлення та наявність правової підстави для прийняття спірного рішення  в формі протоколу №71  від 01.12.2017, а саме наявність заборгованості;
- балансоутримувач, а це третя особа відмовився підписувати проект договору, як того вимагає п.9.2 «Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» затвердженого Рішенням Київської міської ради «Про затвердження Положення  про оренду майна територіальної громади міста Києва» від 21.04.2015 №415/1280, відповідно до якого  підприємство - балансоутримувач протягом трьох робочих днів з дати отримання від орендодавця проекту договору оренди підписує його та повертає орендодавцю, орендодавець протягом трьох робочих днів з дати отримання від підприємства - балансоутримувача підписаного договору оренди підписує та надсилає його рекомендованим листом або вручає особисто під розписку орендарю; все це підтверджується листом від 01.02.2018, отже орендодавець здійснив всі можливі від себе дії.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 відкрито апеляційне провадження  за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020, справу №910/8565/18 призначено до розгляду на 15.04.2020.
Від відповідача (26.03.2020) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому  відповідач просить  залишити рішення Господарського суд міста Києва від 31 січня 2020 року без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:
- судами попередніх інстанцій встановлено, що орендодавець висловив свої заперечення проти поновлення договору оренди, що свідчить про те, що орендодавець відмовився від продовження дії договору на новий строк, тому доводи позивача щодо пролонгації договору та той самий строк не підтверджуються матеріалами справи; листом від 27 липня 2017 №1297 третя особа просила орендодавця призупинити процедуру продовження договору №1833-1 від 31 березня 2016, чим повідомила про своє небажання продовжити орендні відносини з позивачем за вищезазначеним договором.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/8565/18.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 апеляційну скаргу у справі № 910/8565/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами, внесеними постановою № 239 від 25.03.2020 р., на усій території України з 12.03.2020 р. до 24.04.2020 р. установлено карантин.
Відповідно до листа Ради суддів України № 9рс-186/20 від 16.03.2020 р. рекомендовано на період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме:
- обмежити допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань;
- по можливості здійснювати судовий розгляд справи без участі сторін, в порядку письмового провадження;
- рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;
- утриматись від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).
З урахуванням наведеного, у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, та з метою мінімізації ризиків її розповсюдження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення судового засідання у даній справі на іншу дату.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Буравльов С.І., Андрієнко В.В. справу № 910/8565/18 прийняти до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 13.05.2020 р. 
Від представника позивача 06.05.2020 надійшло клопотання  про розгляд  справи в режимі відео конференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2020  задоволено клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції у системі EasyCon.
В судове засідання апеляційного господарського суду 13.05.2020 з`явився представник позивача, не з`явились представники відповідача та третьої особи.
Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляду справи на 15.04.2020, однак   з огляду на встановлення постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України карантину, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 призначено до розгляду  на 13.05.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" щодо строків обмежувальних заходів на території України, а саме продовжено строк карантину до 24.04.2020.
Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до статті 27 Конституції України обов`язком держави є захист життя людини.
Разом з тим суд зважає на приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України згідно із якими одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").
Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі      "Скордіно проти Італії").
Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").
У рішенні ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України" зазначено, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.
Судова колегія  доводить до відома учасників справи положення норм статті 196 ГПК України щодо права учасників справи на звернення до суду із клопотанням (заявою тощо) про розгляд скарги у цій справі за їх відсутності та статті 202 ГПК України згідно якої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того, 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, яким статтю 197 ГПК України після частини третьої доповнено новою частиною (частиною четвертою) такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України".
З урахуванням наведеного вище, належного повідомлення представників сторін про час та місце судового засідання, зокрема й відповідача та третьої особи,  відсутності клопотань відповідача та третьої особи про відкладення розгляду справи, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів тощо, зважаючи на приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України згідно із якими одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,  судова колегія ухвалила розгляд справи у відсутності представника відповідача та третьої особи.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення  представника позивача судовою колегією встановлено.
Між ТОВ "Діамед", як орендарем, Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, Київською міською клінічною лікарнею № 3, як підприємством - балансоутримувачем, 31.03.2016  укладено договір № 1833-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору від 20.03.2015 № 1833 Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду), відповідно до п.1.1. якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 23.02.2016 № 9 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, буд. 26, корп. № 2 для розміщення аптеки, що реалізує готові ліки.
Пунктом 3.1. договору оренди погоджено, що орендна плата, згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною договору становить без ПДВ: 212, 38 грн за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку - березень 2016 року 6 881,19 грн.
Орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства - балансоутримувача незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.
Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 31.03.2016 до 29.06.2017. У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 9.1, 9.7 договору оренди).
30.06.2017 на засіданні постійної комісії Київської міської ради з питань власності по питанню "Про розгляд звернення Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київради (КМДА) щодо продовження оренди - ТОВ "Діамед", вул. П. Запорожця, 26, К.3 (вих. № 062/05/13-5164 від 22.05.2017, вх. № 08/9273 від 24.05.2017)" члени комісії вирішили: погодити питання згідно з додатком до пункту 130-131 частини ІІ протоколу; доручити орендодавцю здійснити організаційно - правові заходи відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 21.04.2015 № 415/1280. Вказане рішення оформлене протоколом № 55 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.06.2017 (надалі - Рішення оформлене протоколом № 55).
01.12.2017 на засіданні постійної комісії Київської міської ради з питань власності по питанню "Про розгляд листа Київської міської клінічної лікарні № 3 щодо скасування рішення комісії стосовно продовження ТОВ "Діамед" строку дії договору оренди нежитлових приміщень на вул. Петра Запорожця, 26, К.2; загальною площею 32, 4 кв.м. (протокол № 55 від 30.06.2017) (вих. № 1824 від 20.11.2017, вх. № 08/19802 від 20.11.2017) члени комісії вирішили скасувати рішення комісії від 30.06.2017 протокол № 55 пункт 130 частини ІІ щодо продовження ТОВ "Діамед" строку дії договору оренди нежитлових приміщень загальною площею 32, 4 кв. м. на вул. Петра Запорожця, 26, К.2. Зазначене рішення оформлене протоколом № 71 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.12.2017 (надалі - Рішення оформлене протоколом № 71, спірне рішення).
Предметом позову у справі є вимога позивача до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.12.2017, оформлене протоколом № 71 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.12.2017 в частині скасування рішення комісії від 30.06.2017, оформленого протоколом № 55 пункт 130 частини ІІ щодо продовження ТОВ "Діамед" строку дії договору оренди нежитлових приміщень загальною площею 32, 4 кв.м. на вул. Петра Запорожця, 26, к.2.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про оренду державного, та комунального майна" державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна, органи уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.
Відповідно до ст. 1 "Положення про постійні комісії Київської міської ради", затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.06.2014 N 9/9 "Про затвердження Положення про постійні комісії Київської міської ради" постійні комісії Київської міської ради є органами Київської міської ради, що обираються з числа її депутатів для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до їх відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради та її виконавчого органу. Постійні комісії Київської міської ради здійснюють свою діяльність, керуючись Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, рішеннями Київської міської ради, Статутом територіальної громади міста Києва, Регламентом Київської міської ради та цим Положенням. Постійні комісії Київської міської ради є підзвітними раді та відповідальними перед нею.
Постійні комісії Київської міської ради будують свою роботу на принципах: верховенства права, законності, гласності, рівноправності, функціональності, плановості, обґрунтованості, колегіальності, вільного обговорення при вирішенні питань (ст. 3 Положення про постійні комісії Київської міської ради).
Згідно зі ст. 5 Положення про постійні комісії Київської міської ради, постійні комісії Київської міської ради, перелік яких затверджений рішенням Київської міської ради від 19.06.2014 N 10/10 "Про перелік та склад постійних комісій Київської міської ради", здійснюють повноваження, визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Регламентом Київської міської ради, цим Положенням та відповідно до функціональної спрямованості, яка визначена цією статтею.
Постійна комісія Київської міської ради з питань власності вивчає, попередньо розглядає, бере участь у підготовці та готує проекти рішень Київської міської ради, надає висновки та рекомендації, здійснює контроль за виконанням рішень ради, її виконавчого органу з питань: 1) володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (включаючи питання приватизації, управління, надання в оренду (суборенду), застави, страхування, концесії); 2) формування комунальної власності територіальної громади міста Києва (включаючи питання зарахування до комунальної власності закінчених будівництвом (реконструкцією) об`єктів комунального призначення); 3) захисту прав комунальної власності; 4) передачі об`єктів комунальної власності міста Києва під реконструкцію; 5) створення, реорганізації та ліквідації комунальних підприємств, установ та організацій; 6) обліку та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.
Порядок передачі в оренду майна територіальної громади міста Києва врегульований Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженим Рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва", яким Київська міська рада наділила постійну комісію Київської міської ради з питань власності повноваженнями щодо погодження або відмови в погодженні питання щодо зміни істотних умов договорів оренди.
Відповідно до ст. 7 Положення про постійні комісії Київської міської ради, основними формами роботи постійних комісій Київської міської ради є засідання та слухання у комісіях. Засідання постійних комісій проводяться відкрито й гласно. На засіданнях постійних комісій мають право бути присутніми представники засобів масової інформації, громадяни, які виявили бажання.
Частиною 5 ст. 8 Положення про постійні комісії Київської міської ради внормовано, що постійні комісії Київської міської ради зобов`язані завчасно, але не пізніше як за день до засідання, в письмовій формі повідомити керівництво органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, присутність представників яких на засіданні визнана необхідною, про час і місце засідання та питання, що планується до розгляду. У повідомленні запрошеним на засідання постійної комісії Київської міської ради також зазначається, які документи та матеріали необхідно надати комісії.
За результатами розгляду питань порядку денного комісія готує і ухвалює рекомендації, висновки та інші рішення, які приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності або неможливості виконання ним своїх обов`язків - заступником голови або секретарем постійної комісії.
За результатами розгляду питання порядку денного постійна комісія може: 1) ухвалити висновок; 2) ухвалити рекомендацію; 3) взяти інформацію до відома; 4) створити робочу групу; 5) надати відповідні доручення голові комісії та членам комісії; 6) прийняти інше рішення на виконання повноважень, визначених цим Положенням (ст. 10 Положення про постійні комісії Київської міської ради).
Засідання постійних комісій Київської міської ради протоколюються. У протоколі засідання постійної комісії Київської міської ради зазначається: 1) номер протоколу, дата, час і місце проведення засідання; 2) прізвище головуючого на засіданні, список членів комісії, присутніх на засіданні, список запрошених та присутніх на засіданні; 3) порядок денний засідання; 4) розглянуті питання порядку денного, список депутатів, а також запрошених осіб, які виступили під час обговорення; 5) назви документів, розглянутих на засіданні постійної комісії Київської міської ради та поширених серед членів комісії; 6) результати голосувань з питань порядку денного; 7) прийняті рекомендації, висновки та інші рішення постійних комісій Київської міської ради.
Згідно ч.ч.5, 6 ст. 12 Положення про постійні комісії Київської міської ради постійні комісії, у разі необхідності, запрошують на слухання посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. На письмове запрошення комісії посадова особа органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій зобов`язана прибути на слухання та дати роз`яснення щодо питань, які розглядаються комісією.
Отже, з огляду на наведені норми чинного законодавства постійні комісії зобов`язані письмово повідомляти підприємства про засідання, за умови визнання участі представників таких підприємств у засіданні необхідною.
Участь позивача у засіданні постійної комісії з питань власності призначеному на 01.12.2017 необхідною не визнавалася, і доказів іншого матеріали справи не містять. 
Положення про постійні комісії Київської міської ради не містить вимог щодо зазначення у протоколі засідання постійної комісії Київської міської ради правових підстав прийняття того чи іншого рішення, та/або правового обґрунтування прийняття певного рішення, та/або посилання на норми законодавства, які б надавали право на прийняття певних рішень, відповідно суд відхиляє доводи позивача про не зазначення в протоколі таких відомостей, як такі що не ґрунтуються на чинному законодавстві.
Як вбачається із Рішення оформленого протоколом № 71, постійною комісією Київської міської ради з питань власності розглядалося питання порядку денного щодо ТОВ "Діамед", а саме: "Про розгляд листа Київської міської клінічної лікарні № 3 щодо скасування рішення комісії стосовно продовження ТОВ "Діамед" строку дії договору оренди нежитлових приміщень на вул. Петра Запорожця, 26, К.2; загальною площею 32, 4 кв.м. (протокол № 55 від 30.06.2017) (вих. № 1824 від 20.11.2017, вх. № 08/19802 від 20.11.2017)". На засіданнях 31.10.2017 та 14.11.2017 розглядалося питання "Про розгляд листа Київської міської клінічної лікарні № 3 щодо неналежного виконання ТОВ "Діамед" умов договору оренди нежитлових приміщень на вул. П. Запорожця, 26 (вих. № 1402 від 15.08.2017; вх. № 08/14245 від 16.08.2017)" (протокол № 67 від 31.10.2017 та протокол № 69 від 14.11.2017). Таким чином, на засіданнях 31.10.2017 та 14.11.2017 розглядалося інше питання ніж на засіданні 01.12.2017, тому твердження позивача щодо прийняття рішення комісією з одного і того ж питання двічі не відповідає дійсним обставинам справи, і відповідно відхиляється судом.
Не можуть бути покладені в основу рішення доводи позивача про те, що рішенням від 14.11.2017 оформленим протоколом № 69 було відмовлено в скасуванні прийнятого індивідуально-правового рішення від 30.06.2017 з огляду на наступне.
На засіданні 14.11.2017 по порядку денному "Про розгляд листа Київської міської клінічної лікарні № 3 щодо неналежного виконання ТОВ "Діамед" умов договору оренди нежитлових приміщень на вул. П. Запорожця, 26 (вих. № 1402 від 15.08.2017; вх. № 08/14245 від 16.08.2017) " було прийнято рішення: взяти до відома листи Київської міської клінічної лікарні № 3; рекомендувати орендодавцю разом з балансоутримувачем вжити заходів щодо врегулювання конфліктної ситуації по сплаті орендної плати ТОВ "Діамед" перед Київською міською клінічною лікарнею № 3. Рішення про відмову у скасуванні прийнятого індивідуально-правового рішення від 30.06.2017 на засіданні 14.11.2017 не приймалося.
В рішенні Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.
У вказаному рішенні також зазначено, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).
Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.
Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
Отже, орган місцевого самоврядування в цілому наділений правом скасовувати свої раніше прийняті акти індивідуального характеру в односторонньому порядку, окрім випадку коли такі рішення були виконані.
Разом із тим, приписами статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" якими, зокрема, визначено наступне:
- у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна");
- після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (частина 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").
З урахуванням вищезазначеного та надаючи, на виконання постанови Верховного Суду від 19.06.2019, оцінку факту виконання Рішення оформленого протоколом № 55 в частині погодження питання згідно з додатком до пункту 130-131 частини ІІ протоколу, а також в частині доручення орендодавцю здійснити організаційно - правові заходи відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 21.04.2015 № 415/1280, місцевим господарським судом обґрунтовано враховано   обставини, що були встановлені судами при розгляді інших справ та які мають значення для вирішення даної справи.
Так рішенням Господарського суду Київської області від 05.06.2018, що залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019, у справі № 911/2591/17 за позовом Київської міської клінічної лікарні № 3 до ТОВ "Діамед", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 67973,13грн. вирішено закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення з ТОВ "Діамед" на користь Київської міської клінічної лікарні № 3  заборгованості зі сплати орендних платежів в сумі 4   594,44грн. та решту позову вирішено задовольнити повністю, а саме  - вирішено стягнути з ТОВ "Діамед" на користь Київської міської клінічної лікарні № 3  заборгованість в сумі 75   685,45грн.
Під час розгляду даної справи № 911/2591/17 судом встановлено наявність заборгованості ТОВ "Діамед" зі сплати орендних платежів за період з квітня 2016 року по грудень 2017 року, з яких 4 201,20 грн. - заборгованість зі сплати комунальних платежів за період з лютого 2017 року по жовтень 2017 року та 1074,03 грн. - заборгованість зі сплати земельного податку за жовтень 2016 року та жовтень 2017 року за договором № 1833-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 31.03.2016. Також під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем у даній справі (ТОВ "Діамед") сплачено на користь позивача (Київської міської клінічної лікарні № 3) заборгованість зі сплати орендних платежів у спірному періоді на суму 4594,44 грн., у зв`язку із чим, як зазначалося вище, провадження у даній справі вирішено закрити у означеній частині вимог.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018, що залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та постановою Верховного Суду від 05.06.2019, у справі №  910/6828/18 за позовом ТОВ "Діамед" до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Київська міська клінічна лікарня № 3 про визнання договору № 1833-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 31.03.2016 продовженим у запропонованій позивачем редакції та визнання договору укладеним, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Між тим під час розгляду даної справи № 910/6828/18 судом було встановлено, що згідно протоколу №55 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.06.2017, погоджено продовжити ТОВ "Діамед" оренду нежилого приміщення загальною площею 29,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3, строк дії договору на 2 роки 364 дні. 
При цьому, під час розгляду справи №  910/6828/18 суд дійшов висновку, що зважаючи на те, що позивач (ТОВ "Діамед") звернувся з позовом як про визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. продовженим строком на 2 роки та 364 дні так і про визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. укладеним в редакції, яка підписана позивачем, враховуючи викладене вище, позивач у даній справі помилково ототожнює правовий інститут пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах), закріпленого ч. 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правового інституту продовження договору оренди на новий строк   внаслідок переважного права добросовісного орендаря (ч. 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), та внесення змін до істотних умов договору оренди, реалізація якого в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.
Окрім того, під час розгляду справи № 910/6828/18 суд дійшов висновку, що оскільки строк дії договору оренди є його істотною умовою та при цьому Рішенням оформленим протоколом № 55 строк дії договору № 1833-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 31.03.2016 було погоджено на 2 роки 364 дні, наведене свідчить про те, що орендодавець запропонував внесення змін до істотних умов договору оренди.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому частина 5 ст. 75 ГПК України визначає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Між тим,  приписами Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, що затверджене рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280, а саме - статті 12 зазначеного Положення, що визначає Порядок внесення змін до договору оренди та містить наступні пункти:
- 12.1. Внесення змін до договору оренди здійснюється за згодою сторін договору до закінчення терміну його дії;
- 12.2. З метою розгляду питання про внесення змін до договору оренди орендар подає орендодавцю заяву, три підписані ним та підприємством-балансоутримувачем примірники додаткового договору про внесення змін до договору оренди та обґрунтування запропонованих змін. Орендодавець розглядає подані документи. Якщо зміни до договору оренди не відносяться до тих, що передбачені підпунктом 12.3 та підпунктом 12.4 цього Положення, протягом 20 робочих днів орендодавець підписує зміни до договору або відмовляє у внесенні запропонованих змін. Один примірник договору про внесення змін до договору оренди, підписаний орендодавцем, або обґрунтована відмова в підписанні направляється орендарю та підприємству;
- 12.3. У випадках, визначених законом, укладення договору оренди на новий термін здійснюється на підставі рішення Постійної комісії;
- 12.4. Для розгляду питання про внесення змін до істотних умов договору оренди орендар, не пізніше ніж за три місяці до дати закінчення договору, подає орендодавцю заяву та у випадках, визначених законом, звіт про оцінку об`єкта оренди у терміни, визначені договором оренди, виписку з Єдиного державного реєстру;
- 12.5. Орендодавець протягом 15 робочих днів з дати отримання документів або з дати затвердження висновку про вартість об`єкта оренди готує і надає Постійній комісії узагальнені пропозиції щодо зміни до істотних умов договору оренди;
- 12.6. Постійна комісія протягом 15 робочих днів розглядає надані пропозиції та за результатами розгляду погоджує або відмовляє у зміні істотних умов договору оренди, про що орендодавець повідомляє орендарю;
- 12.7. Орендарю може бути відмовлено в зміні істотних умов договору оренди у випадку, якщо, між іншого, орендар не виконував або порушував умови договору оренди, в тому числі в частині своєчасної сплати орендної плати, цільового використання об`єкта, страхування об`єкта оренди;
- 12.8. Орендодавець на підставі рішення Постійної комісії про погодження питання щодо зміни істотних умов договору оренди видає відповідний розпорядчий документ щодо укладання договору оренди. Договір про внесення змін до істотних умов договору оренди укладається в порядку, визначеному пунктом 9 цього Положення;
- 12.9. Зміни до договору оренди набирають чинності з дати їх підписання сторонами.
Таким чином, приймаючи до уваги вказані вище приписи статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, а також з огляду на обставини, що були встановлені судами під час розгляду справ № 911/2591/17 та №  910/6828/18, слід дійти висновку, що постійною комісією Київської міської ради з питань власності, під час прийняття Рішення оформленого протоколом № 55 було погоджено зміну істотних умов договору № 1833-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 31.03.2016, оскільки було встановлено більш тривалий термін дії договору, при тому що термін дії договору оренди є його істотною умовою.
Позивачем, у свою чергу, вищезазначені обставини встановлені судами у справах № 911/2591/17 та №  910/6828/18 у розумінні ст. 75 ГПК України не спростовані.
Відтак, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у розумінні правової позиції, що викладена у рішенні Конституційного суду України від 16.04.2099 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009, в частині погодження питання згідно з додатком до пункту 130-131 частини ІІ протоколу, Рішення, що оформлене протоколом № 55 є виконаним, оскільки фактично вказане погодження було надане постійною комісією Київської міської ради з питань власності в момент ухвалення даного рішення, тобто 31.03.2016.
Поряд із тим, з огляду на обставини, що встановлені судом під час розгляду справи № 911/2591/17, вбачається порушення з боку ТОВ "Діамед" взятих на себе зобов`язань зі сплати орендних платежів за договором оренди, що з огляду на приписи п. 12.7 ст. 12 Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 21.04.2015 № 415/1280, свідчить про наявність підстав для відмови у внесенні істотних змін до договору оренди.
Водночас позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що на момент ухвалення постійною комісією Київської міської ради з питань власності спірного Рішення оформленого протоколом № 71, орендодавцем - Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було здійснено всі організаційно - правові заходи відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 21.04.2015 № 415/1280, зокрема заходи передбачені в п. 12.8. ст. 12 вказаного Положення щодо надання відповідного розпорядчого документу щодо укладання договору оренди на підставі рішення Постійної комісії про погодження питання щодо зміни істотних умов договору оренди, а відтак, слід дійти висновку, що у даній частині, Рішення оформлене протоколом № 55 не було виконаним у розумінні правової позиції, що викладена у рішенні Конституційного суду України від 16.04.2099 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009.
На момент ухвалення постійною комісією Київської міської ради з питань власності оспорюваного Рішення оформленого протоколом № 71, Рішення що оформлене протоколом № 55 в частині здійснення орендодавцем організаційно - правових заходів щодо внесення змін до істотних умов Договору оренди з метою його продовження не могло буде виконане в повному обсязі, оскільки до проведення засідання, що відбулось 01.12.2017 (за результатом якої винесене спірне Рішення оформлене протоколом № 71), дане питання по суті не було розглянуте, позаяк фактично питання щодо внесення істотних змін в Договір оренди було розглянуте у засіданні 01.12.2017, шляхом надання відмови від раніше наданого погодження щодо внесення змін до істотних умов Договору оренди з метою його продовження та в результаті чого, власне, було постановлено скасувати раніше прийняте Рішення оформлене протоколом № 55. 
Тобто лише на момент прийняття постійною комісією Київської міської ради з питань власності Рішення оформленого протоколом № 71, Рішення оформлене протоколом № 55 в частині здійснення організаційно - правових заходів було виконане (шляхом його скасування), тобто вичерпало свою дію як ненормативний правовий акт органу місцевого самоврядування, оскільки питання щодо внесення істотних змін до договору оренди фактично було зняте із розгляду постійною комісією Київської міської ради з питань власності, що було обумовлено неналежним виконання умов договору оренди з боку ТОВ "Діамед" та що, у свою чергу, свідчить про правомірність спірної частини Рішення оформленого протоколом № 71.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що станом на момент  прийняття протоколу №71 від 01.12.2017 не існувало тих правових підстав про які вказує суд, а саме рішення судів у справах №911/2591/17 не існувало на момент прийняття протоколу №71 та №910/6828/18, при цьому посилаючись на Положення про оренду майна територіальної громади м.Києва п.п.12.1-12.9, суд безпідставно та необґрунтовано вказує про встановлення та наявність правової підстави для прийняття спірного рішення  в формі протоколу №71  від 01.12.2017, а саме наявність заборгованості, також про те, що  балансоутримувач, а це третя особа відмовився підписувати проект договору, як того вимагає п.9.2 «Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» затвердженого Рішенням Київської міської ради «Про затвердження Положення  про оренду майна територіальної громади міста Києва» від 21.04.2015 №415/1280 спростовуються вищенаведеними обґрунтованими висновками суду, а тому не можуть бути покладені в основу рішення. 
Відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
При цьому підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те,  що рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.12.2017, оформлене протоколом № 71 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.12.2017 в частині скасування рішення комісії від 30.06.2017 протокол № 55 пункт 130 частини ІІ щодо продовження ТОВ "Діамед" строку дії договору оренди нежитлових приміщень загальної площею 32, 4 кв. м. на вул. Петра Запорожця, 26, корпус № 2 було прийняте в межах компетенції відповідача та в порядку визначеному чинним законодавством. При цьому відповідач, приймаючи спірне рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а зокрема - відповідно до вимог Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 21.04.2015 № 415/1280 та з урахуванням принципу "гарантії стабільності суспільних відносин", що визначений у рішенні Конституційного суду України від 16.04.2099 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009.
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не  підлягає  задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020  не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020  у справі               №910/8565/18 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/8565/18 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 21.05.2020

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                В.В.Андрієнко