Київський апеляційний суд

 

П О С Т А Н О В А 
 
І м е н е м     У к р а ї н и 

9 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Шимка А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шимка А.О. та 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця               с. Радошівка Шумського району Тернопільської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада          2019 року, 
 
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 28 вересня 2019 року о 2 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Ford"                       д/н НОМЕР_1 на вул. Тростянецькій, 4/2 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
В спільній апеляційній скарзі захисник Шимко А.О. і ОСОБА_1 просять постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначають про недотримання суддею вимог ст.ст.245, 251, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, що виразилося у відмові в задоволенні клопотання про допит свідків, дослідженні лише відеозапису, і, як наслідок, призвело до порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист. Крім того, стверджують про порушення гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд, оскільки заявлений в судовому засіданні 29.11.2019 року відвід судді _________________________________________________________________________
Справа № 33/824/71/2020                                              Постанова винесена суддею Даниленком В.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
було залишено без розгляду, а доводи про його зацікавленість та порушення принципу безсторонності, на користь чого свідчили суб`єктивні та об`єктивні критерії,  проігноровані. Враховуючи те, що заява про відвід за аналогією закону, а саме, у відповідності з вимогами ст.81 КПК України розглянута не була, вважають, що суддею було порушено норми процесуального права. 
Вислухавши пояснення захисника Шимка А.О. та ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши нові докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав. 
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.
Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; записі портативного відеореєстратора. 
Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.
Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_1 , який вину у вчиненні правопорушення не визнав, та доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Як пояснив ОСОБА_1 , він разом з друзями та ОСОБА_4 був на святкуванні дня  народження, і коли вони їхали із закладу, за кермом була ОСОБА_4 , яка алкогольні напої не вживала. Після зупинки поліцейськими остання показала документи, а коли він запитав про причини зупинки, то попросили вийти з автомобіля та показати посвідчення водія. На зауваження, що він є пасажиром, а тому не зобов`язаний пред`являти документи, йому пригрозили застосуванням сили, а тому після суперечок він вийшов, у нього забрали посвідчення водія та почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Зафіксована відеозаписом дискусія між ним та поліцейським стосувалася того, що є керуванням транспортним засобом, взагалі, а не даної конкретної події.
За клопотанням сторони захисту судом апеляційної інстанції було заслухано пояснення свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила пояснення ОСОБА_1 про керування нею транспортним засобом та погрози з боку поліцейського застосувати до останнього фізичну силу у разі, якщо він не вийде з автомобіля. Також свідок пояснила, що в подальшому поліцейські шукали свідків, але що вони мали засвідчити, вона не знає. Поліцейському чомусь здалось, що за кермом був хтось інший. ОСОБА_1 попросив її в розмову між чоловіками не втручатися, а тому вона з автомобіля не виходила. 
Не приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_1 та його позицію про те, що він водієм транспортного засобу не являвся, суддя у постанові послався на відеозапис, у відповідності з яким ОСОБА_1 пояснює працівникам патрульної поліції, що він за кермом автомобіля проїхав лише два метри. 
Апеляційний суд вважає, що така оцінка пояснень є вірною, оскільки, дійсно, спочатку між поліцейським та ОСОБА_1 відбувається розмова з приводу того, що є керуванням транспортним засобом. Однак у подальшому правопорушник повідомляє, що стояв на парковці і здав два метри, щоб дівчина сіла, тобто зміст його пояснень вочевидь свідчить про те, що саме він, керуючи автомобілем, проїхав невелику відстань, але при цьому не вважає себе водієм. Цим же записом спростовуються пояснення свідка              ОСОБА_4 , що коли поліцейські зупинили автомобіль, за кермом була вона. До того ж, ОСОБА_1 про те, хто конкретно керував автомобілем не повідомляв, і присутність свідка на місці вчинення правопорушення на зафіксована. А тому пояснення свідка, яка підтримує з ОСОБА_1 дружні стосунки, апеляційний суд розцінює як намагання допомогти останньому уникнути відповідальності за вчинене і не приймає до уваги.
Посилання захисника на порушення суддею місцевого суду права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, є безпідставними з огляду на задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання для надання можливості укласти угоду з адвокатом, а в подальшому - клопотання захисника          Шимка А.О. про відкладення судового засідання для надання часу на підготовку до судового розгляду.  
Що стосується клопотання сторони захисту про виклик свідка, то задоволення клопотання чи відмова в його задоволенні є правом, а не обов`язком суду. І відмова у суді першої інстанції в допиті свідка за наявності викладених раніше обставин не може свідчити про порушення прав особи.  
Відсутні в справі і дані про заявлення відводу, який не був розглянутий, а так само інші порушення норм процесуального права, які б могли слугувати підставою для скасування постанови. 
Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю. 
Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті. 
Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу захисника Шимка Андрія Олександровича і ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року, якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського 

апеляційного суду                                                                                        Т.М. Тютюн