ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №808/2656/16
адміністративне провадження №К/9901/41457/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року (суддя Прасов О.О.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року (головуючий суддя Ясенова Т.І., судді: Суховаров А.В., Головко О.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліон" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліон" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» №0001901409 від 22 серпня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу про зменшення Товариством митної вартості товарів, що ввозились на митну територію України в митному режимі імпорту, шляхом надання недостовірних відомостей щодо вартості таких товарів при їх придбанні, та, як наслідок, допущення ним заниження бази оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0001901409, винесене Офісом 22 серпня 2016 року, яким Товариству визначено грошове зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» на суму 409 719,40 грн., з яких: 273 146,26 грн. - за податковим зобов`язанням і 136 573,14 грн. - за штрафною (фінансовою) санкцією.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що контролюючим органом не доведено заниження позивачем митної вартості та повідомлення неправдивих відомостей під час митного оформлення товару, імпортованого від Компанії "Gold Fish Export Inc"; надана ж уповноваженими органами іноземних держав інформація стосується діяльності іноземних компаній, наявності прямих поставок Товариству товару якими відповідачем також фактично достеменно не підтверджено; до того ж Запорізькою митницею ДФС самостійно визначалась митна вартість товару за поданою позивачем митною декларацією від 24 грудня 2013 року №112050000/2013/035262, що, в свою чергу, унеможливлює подальше її коригування.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Офіс звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що згідно із інформацією митних органів Королівства Норвегії позивач придбавав рибу та рибопродукти у компаній «Hofseth AS» та «Norway Royal Salmon ASA», а не Компанії «Gold Fish Export Inc.», як заявлялось ним під час митного оформлення, й за цінами вищими, ніж він декларував, в зв`язку з чим Товариством допущено зниження бази оподаткування ПДВ, що й стало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що у період з 16 червня 2016 року по 29 липня 2016 року посадовими особами Офісу на виконання вимог наказу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників №406 від 14 червня 2016 року «Про проведення перевірки ТОВ «Кліон»» проведено документальну невиїзну перевірку Товариства на предмет дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями від 04 вересня 2013 року №112050000/2013/023092, від 15 жовтня 2013 року №112050000/2013/027115, від 23 вересня 2013 року №112050000/2013/025021, від 30 грудня 2013 року №112050000/2013/036007, від 24 грудня 2013 року №112050000/2013/035262, за результатами якої складено акт №н3/16/28-10-14-09/ 0033134908 від 08 серпня 2016 року.

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення Товариством пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України (далі - МК України), пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість (митної вартості імпортованих товарів) на суму 1 365 731,22 грн. (під час митного оформлення товару «риба та рибопродукти» за вищевказаними митними деклараціями), в зв`язку з чим та згідно із пунктом 187.8 статті 187 ПК України, частиною 1 статті 293 МК України позивачем занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму - 273 146,26 грн.

Роблячи такі висновки, контролюючий орган виходив із того, що відповідно до інформації, отриманої від митних органів Королівства Норвегії, позивач мав господарські відносини із компаніями «Hofseth AS» та «Norway Royal Salmon ASA», у яких придбавав товар (рибу та рибопродукти) за ринковими цінами, хоча за митними деклараціями від 04 вересня 2013 року №112050000/2013/023092, від 15 жовтня 2013 року №112050000/2013/027115, від 23 вересня 2013 року №112050000/2013/025021, від 30 грудня 2013 року №112050000/2013/036007, від 24 грудня 2013 року №112050000/2013/035262, за результатами якої складено акт №н3/16/28-10-14-09/ 0033134908 від 08 серпня 2016 року, він заявлявся до митного оформлення як такий, що отриманий він Компанії «Gold Fish Export Inc.» й, при цьому, з метою зменшення бази оподаткування ПДВ за нижчими цінами.

На підставі акту перевірки №н3/16/28-10-14-09/ 0033134908 від 08 серпня 2016 року Офісом 22 серпня 2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0001901409, яким Товариству визначено грошове зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» на суму 409  719,40 грн., з яких: 273  146,26 грн. - за податковим зобов`язанням та 136  573,14 грн. - за штрафною (фінансовою) санкцією.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 21, 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

За змістом частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частинами 1 та 3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина 5 статті 54 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно зі статтею 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом: 1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; 2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); 3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; 4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; 5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів; 6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; 7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

За змістом частини 1 статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (частини 1 та 2 статті 351 МК України).

Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Отже, надходження ж від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться є підставою для проведення перевірки.

При цьому у разі, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття рішень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово викладалась в постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 лютого 2020 року у справі №808/1236/16 (адміністративне провадження №К/9901/18937/18).

Суди встановили, що під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 04 вересня 2013 року №112050000/2013/023092, від 15 жовтня 2013 року №112050000/2013/027115, від 23 вересня 2013 року №112050000/2013/025021, від 30 грудня 2013 року №112050000/2013/036007, від 24 грудня 2013 року №112050000/2013/035262 Товариством серед інших документів як підстава для поставки товару подавався саме контракт №UKR-08 від 02 червня 2008 року, укладений ним із Компанією «Gold Fish Export Inc.» на придбання риби та рибопродуктів (із додатковими угодами до нього).

При цьому, судами було з`ясовано, що митне оформлення товару за митною декларацією від 24 грудня 2013 року №112050000/2013/035262 Запорізькою митницею ДФС здійснювалось із коригуванням його митної вартості.

Стосовно ж донарахування позивачу ПДВ за іншими митними деклараціями, то суди попередніх інстанцій виходили з того, що контролюючим органом не доведено неправдивості відомостей щодо ціни товару, заявленої Товариством під час його митного оформлення від Компанії "Gold Fish Export Inc" (Панама), оскільки саме із нею він мав господарські правовідносини.

При цьому контролюючий орган, стверджуючи, що фактично позивач придбавав товар у норвезьких компаній «Hofseth AS» та «Norway Royal Salmon ASA», жодних доказів, підтверджуючих такі посилання, не надав, як і не довів наявності будь-яких дефектів у платіжних документах по здійсненню оплати Компанії "Gold Fish Export Inc" за поставлену рибу і рибопродукти або відсутності змін в активах позивача за ними; наявні ж у справі та досліджені судами документальні докази не свідчать про здійснення компаніями «Hofseth A.S.» та «Norway Royal Salmon ASA» прямих поставок позивачеві морепродуктів без участі Компанії «Gold Fish Export Inc.».

Натомість під час розгляду справи судами підтверджено доводи позивача про те, що компанії «Hofseth AS» та «Norway Royal Salmon ASA» були відправниками товару за дорученням (by order/on behalf of) Компанії "Gold Fish Export Inc.", а отримувачем виступало Товариство.

Водночас, у декларації виробника та сертифікатах якості (наданих відповідачем на підтвердження викладеного в Акті перевірки №н3/16/28-10-14-09/ 0033134908 від 08 серпня 2016 року) Компанією «Hofseth A.S.» зазначено, що відправником морожених шматків лосося є: «…Hofseth AS, 6140 Syvde Norway by order of Gold Fish Export Inc. Ricardo J. Alfaro Avenue, the Century Tower, Seventh Floor No. 713, Panama, Republic of Panama…».

Не надано відповідачем й доказів звернення до контролюючих органів Панамської Республіки, де зареєстрований безпосередній контрагент позивача - Компанія "Gold Fish Export Inc.", з метою фактичного встановлення обставин щодо спірних господарських операцій та фактичної ціни поставленої продукції.

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про безпідставне нарахування Офісом Товариству згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №0001901409 від 22 серпня 2016 року грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 409 719,40 грн., з яких: 273 146,26 грн. - за податковим зобов`язанням і 136 573,14 грн. - за штрафною (фінансовою) санкцією, та, як наслідок, наявність правових підстав для визнання його протиправним і скасування ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду