ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/11809/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (суддя Турлакова Н.В.) у справі №160/11809/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог, відшкодування шкоди, -

       в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправного та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-677-55 У від 14.11.2018 в розмірі 15 819,54 грн.;
- визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-677-55 від 10.05.2019 в розмірі 21 030,90 грн. (двадцять одна тисяча тридцять гривень 90 копійок);
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування шкоди у розмірі 79 972,78 грн. (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 78 копійок), з яких майнової шкоди (збитків) в розмірі 39986,39 грн. та моральної шкоди в розмірі 39986,39 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів, з дня отримання копії даної ухвали, у т.ч. зобов`язано надати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності пропуску таких строків із наданням підтверджуючих доказів.
Ухвала суду мотивована пропуском позивачем 10-ти денного строку звернення до суду із позовом щодо оскарження вимоги контролюючого органу про сплату єдиного соціального внеску, який визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
На виконання вимог вказаної ухвали суду позивач надав до суду заяву від 09.01.2020р. “Щодо строків на оскарження вимог про сплату боргу (недоїмки)”. 
У вказаній заяві позивач висловлює свою незгоду із ухвалою суду від 02.12.2019р. стверджуючи на відсутність підстав для застосування 10-ти денного строку звернення до суду із цим позовом та на необов`язковість врахування практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.2 ст.123 КАС України, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення із позовом до суду та відсутності поважних причин для його поновлення.
Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строки звернення до суду із позовом щодо оскарження вимоги контролюючого органу про сплату єдиного соціального внеску,  визначено статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і такий строк становить 10 днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки. Встановивши те, що позивач звернувся із позовом до суду після спливу строку на оскарження вимог відповідача та прийнявши до уваги те, що позивачем не було наведено жодних обставин, які б могли свідчити про поважність причин пропуску строку звернення із позовом до суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позову.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про повернення позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення із позовом до суду. За позицією позивача Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлює строки сплати недоїмки, у разі отримання особою вимоги про наявність заборгованості, а не строки звернення до суду із позовом про оскарження вимоги про сплату недоїмки. Як на підтвердження такої позиції позивач надає висновок фахівця філолога щодо граматичного (мовного, текстового) тлумачення положень абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого часове обмеження (десятьма календарними днями) стосується обов`язку сплатити недоїмки та штрафів; на можливість платника оскаржити вимогу часове обмеження не поширюється.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже наведені норми процессуального права передбачають можливість встановлення строків звернення до суду не лише положеннями КАС УКраїни, а і іншими законами.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» N2464-VI.
Згідно із абз.4, 5, 6, 9, 10 ч.4 ст.25 Закону N2464-VI (в редакції на час звернення позивачем із позовом до суду) платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. 
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. 
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. 
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Із системного аналізу зазначених положень Закону N2464-VI вбачається, що наведеними нормами права визначено певний алгоритм дій платника при отриманні вимоги про сплату недоїмки, при цьому з можливістю вчинення альтернативних дій, а саме або сплатити суми недоїмки або оскаржити вимогу в адміністративному або судовому порядку. Для вчинення таких дій платнику встановлюється строк - протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску. При цьому такий строк встановлюється як для вчинення дії – сплатити недоїмку так і для вчинення дії – оскаржити вимогу в адміністративному або судовому порядку.
Посилання позивача лише на положення абз.9 ч.4 ст.25 Закону N2464-VI не можуть свідчити про те, що Законом не встановлено строку на оскарження вимоги у судовому порядку, оскільки абз.9 ч.4 ст.25 Закону N2464-VI передбачає випадки у разі коли платник оскаржив вимогу в адміністративному порядку, але його скарга органом доходів і зборів не була задоволена. У такому випадку платник повинен або сплати суми недоїмки, протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити у судовому порядку. У цьому випадку дійсно положення абз.9 ч.4 ст.25 Закон (на відміну від положень ч.14 ст.25 Закону – стосується рішень про штрафні санкції) не встановлюють строків оскарження вимоги у судовому порядку, але у спірному випадку позивачем не розпочиналась процедура адміністративного узгодження вимоги, у зв`язку з чим позивач був зобов`язаний або сплати недоїмку протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску або оскаржити її у судовому порядку у цей же строк.
Отже встановивши те, що позивач отримав 28.05.2019 року примірник вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-677-55 від 10.05.2019р. та 12.09.2019р. примірник вимоги №Ф-677-55-У від 14.11.2018р. Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а з позовом до суду звернувся 26 листопада 2019 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом щодо оскарження вимог органу доходів і зборів.
Оскільки позивачем не було наведено обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку, то суд першої інстанції правомірно повернув позов з підстав, передбачених ч.2 ст.123 КАС України.
Що стосується заявлених позивачем вимог про відшкодування шкоди, то вони, враховуючи зміст позовної заяви, є похідними від вимог про визнання неправомірними та скасування вимог, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано повернув позов і в цій частині заявлених вимог.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції постановлено законну та обґрунтовану ухвалу, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв`язку з чим підстав для її скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315 ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року  у справі №160/11809/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст..329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 02.06.2020р.
Повний текст постанови складено 03.06.2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк