ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2020 р.           Справа№ 911/2005/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Демидової А.М. 
 
від позивача:   Єфремова І.В.
від відповідача:  Мінченко Я.В.
від третьої особи: 1) Баранецька М.Р.
                            2) не з`явились 
розглянувши у відкритому  судовому засіданні  апеляційну скаргу     
Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль"
на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019  (повний текст складено 08.01.2020)
у справі № 911/2005/19    (суддя Бацуца В.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"
до                  Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне 
                   об`єднання "Робочий стіль"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:          
1.Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління  магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
                  2. ОСОБА_1 
про стягнення 371  544 грн. 67 коп.
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" звернулось до  Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" про стягнення 366  058 грн. 80 коп. основної заборгованості, 5  485 грн. 87 коп. пені.
          Позовні вимоги обґрунтовані  невиконанням відповідачем обов`язку по відшкодуванню сплаченої гарантійної суми за договором про надання банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018, укладеним між ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень" та ТОВ "Швейне об`єднання "Робочий стіль" на забезпечення виконання договору про закупівлю № 1812000067 від 05.12.2018, укладеного між ТОВ "Швейне об`єднання "Робочий стіль" та АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз", в результаті визнання ТОВ "Швейне об`єднання "Робочий стіль" переможцем тендеру.
Рішенням  Господарського суду міста Києва від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19  позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" 366 058 грн. 80  коп. основної заборгованості, 5 485  грн. 87 коп. пені та 5 573 грн. 17 коп. судового збору.           
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.          
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при ухвалені рішення, судом першої інстанції невірно застосовано ст. 526, ч. 2 ст. 533, ст. 599 Цивільного кодексу України, п. 38 Положення НБУ № 639 від 15.12.2004  щодо неналежного виконання позивачем умов банківської гарантії з оплати коштів за гарантією на умовах і в строки, передбачені нею.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" у справі №911/2005/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М.,  Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19 залишено без руху.
03.03.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" надійшла заява від 02.03.2020 про усунення недоліків та відкриття провадження з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Владимиренко С.В. на лікарняному з 02.03.2020 по 11.03.2020 включно, розгляд поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" заяви про усунення недоліків апеляційної скарги здійснено після виходу головуючого судді Владимиренко С.В. з лікарняного.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19. Розгляд апеляційної скарги призначено на 31.03.2020.Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 зі змінами від 16.03.2020 № 215 "Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України. Враховуючи вжитий карантинний режим на підставі зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 повідомлено учасників  справи № 911/2005/19, що 31.03.2020 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 не відбудеться. Про дату і час судового засідання за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 учасники справи будуть повідомлені додатково.
10.04.2020  через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019  у справі № 911/2005/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
      Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 у справі № 911/2005/19 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" призначено на 26.05.2020. 
          Встановлено, що 26.05.2020  представник  третьої особи 2   у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120  Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника  третьої особи 2.
Представники позивача та третьої особи 1 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне. 
04.12.2018  між позивачем (надалі - Гарант) та відповідачем (надалі - Принципал) було укладено договір про надання банківської гарантії № 23865/18- ГВ (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого сторони визначили, що Гарант надає за заявою Принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору (надалі - Гарантія), що буде укладений між Філією "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (надалі - Бенефіціар) та Принципалом, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю "Формений одяг (Одяг робочий), що підтверджується протоколом розгляду тендерних пропозицій № Т2018-130/4/2 від 21.11.2018. При цьому Гарантія видається Гарантом у вигляді Банківської гарантії забезпечення виконання договору № 23865/18-ГВ на суму 366  058 грн. 80 коп., яка є невід`ємною частиною цього Договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі.
Пунктом 1.2. Договору визначено строк дії Гарантії - до 01 липня 2019 року включно.
Відповідно до п. 2.1. Договору сторони визначили, що за надання Гарантії Принципал повинен у строк до 05.12.2018 сплатити на рахунок Гаранта винагороду в розмірі 10  981 грн. 76 коп. без ПДВ на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень", код банку 380281, код ЄДРПОУ 33695095.
Пунктом 2.2. Договору встановлено, що належне виконання Принципалом зобов`язань по цьому Договору забезпечується:
- неустойкою, передбаченою цим Договором;
- порукою ОСОБА_1 .
Підпунктом 3.4.1. Договору визначено, що з підписанням цього Договору Принципал зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від Гаранта відповідної вимоги, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними):
а) суми, фактично сплачені Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією;
б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів;
в) судові витрати, понесені Гарантом за Гарантією.
Відповідно до п. 4.1. Договору сторони встановили, що у разі порушення Принципалом строків оплати винагороди за надання Гарантії, передбачених п. 2.1. даного Договору, Принципал виплачує Гаранту пеню в розмірі 0,1% від невиплаченої суми за кожний день прострочення.
Згідно з п. 4.2. Договору сторони встановлюють, що в разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених п. 3.4.1. даного Договору, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.
Пунктом 6.1. Договору визначено, що Договір набуває чинності з моменту підписання обома Сторонами та діє до дати проведення повного взаєморозрахунку між Сторонами за умови відсутності будь-яких вимог до Гаранта з боку Бенефіціара після закінчення строку дії Гарантії.
Банківською гарантією № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 забезпечення виконання договору передбачено, що Гарант надає Бенефіціару безвідкличну та безумовну гарантію та приймає на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару суму в розмірі UAH (980) 366  058 грн. 80 коп. (надалі - Сума Гарантії) протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара (надалі - Вимога), без необхідності для Бенефіціара обґрунтувати свою Вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім Вимоги, або виконання будь-яких інших умов.
Вимога Бенефіціара про здійснення Виплати має бути виписана на бланку Бенефіціара та має містити:
- посилання на номер і дату дії цієї Гарантії;
- повідомлення про невиконання/неналежне виконання Принципалом зобов`язань за Договором, забезпечених цією Гарантією;
- підписи уповноважених осіб Бенефіціара та відбиток печатки Бенефіціара;
- платіжні реквізити для перерахування суми, що вимагається за Гарантією.
Термін дії Гарантії - до 01 липня 2019 року включно, і будь-яка Вимога за Гарантією має бути отримана Гарантом не пізніше 17:00 годин за Київським часом цієї дати. Після 17:00 год. 01 липня 2019 року Гарантія припиняє дію.
Оригінал Вимоги повинен бути надісланий: 
- листом з оголошеною цінністю з описом вкладення або кур`єрською поштою на адресу Гаранта: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (АБ "Укргазбанк"), юридична адреса: Україна, 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, поштова адреса: Україна, 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 16-22, SWIFT-код: UGASUAUK разом із карткою Бенефіціара із зразками підпису особи, що підписала Вимогу, та відбитка печатки Бенефіціара, завіреною нотаріально або Державною казначейською службою України;
або
- на зазначену вище адресу Гаранта через банк Бенефіціара, який підтвердить дійсність підписів та печатки на Вимозі та повноваження представника Бенефіціара на підписання Вимоги шляхом відправки Гаранту автентичного SWIFT-повідомлення формату МТ799 з посиланням на реквізити Гарантії та Вимоги.
Ця Гарантія забезпечує виконання Принципалом Договору.
05.12.2018 між відповідачем (Постачальник) та третьою особою-1 (Покупець) було укладено договір № НОМЕР_2 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) (далі - Договір про закупівлю), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця формений одяг (одяг робочий), (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку № 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.
Відповідно до п. 3.1. Договору про закупівлю загальна сума цього Договору становить 7 321  176 грн., в тому числі ПДВ - 1 220 196 грн. 
Пунктом 7.7. Договору про закупівлю визначено, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі відкритих торгів по предмету закупівлі № UA-2018-09-24-000676-a, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 24 вересня 2018 року, Постачальник зобов`язується надати Покупцю не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 366  058 грн. 80 коп., що становить 5% відсотків ціни цього Договору.
З метою належного виконання відповідачем умов договору про надання банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 між позивачем та третьою особою-2 було укладено договір поруки № 23865/18-ГВ-П від 04.12.2018.
27.06.2019 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (банк Бенефіціара) звернулось до відповідача з листом № 130/19367/2019 від 26.06.2019, яким повідомило відповідача про надання письмової вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" № 2401ВИХ-19-1848 від 25.06.2019 на суму 366  058 грн. 80 коп., а також підтвердило дійсність підпису особи та печатки на зазначеній вимозі. У вимозі № 2401ВИХ-19-1848 від 25.06.2019 за банківською гарантією № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 забезпечення виконання договору третя особа-1 повідомила позивача про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 181200067 від 05.12.2018 (оголошення про проведення процедури № UA-2018-09-24-000676-a, оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу 24 вересня 2018 року) про закупівлю "Форменний одяг" (одяг робочий) на суму 7 321  176 грн. та вимагав сплатити протягом 5 банківських днів грошові кошти (суму гарантії) у розмірі 366  058 грн. 80 коп.  Отримання позивачем відповідного листа банка Бенефіціара та вимоги підтверджується відміткою позивача про отримання.
У липні 2019 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою № 03-1/2-4/3618 від 01.07.2019  про отримання повторної вимоги по банківській гарантії від 04.12.2018 № 23865/18-ГВ Бенефіціара та про сплату Гаранту гарантійної суми, у якому він вимагав від відповідача відшкодувати фактично сплачену за гарантією суму у розмірі 366  058 грн. 80 коп.
У відповідь на вказаний лист відповідач листом № 1131 від 02.07.2019  повідомив позивача, що станом на 25.06.2019 відповідачем належно виконані свої обов`язки перед третьою особою-1 за договором № 1812000067 від 05.12.2018, у зв`язку з чим банківська гарантія № 283865/18-ГВ від 14.12.2018  з 25.06.2019 припинила свою дію.
05.07.2019 на виконання умов банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків за договором № 1812000067 від 05.12.2018  позивачем було сплачено третій особі-1 суму гарантії у розмірі 366  058 грн. 80 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 208912 від 05.07.2019.
У липні 2019 року позивач звернувся до відповідача з повторною вимогою № 05-1/2/3781 від 08.07.2019, в якій повторно вимагав від відповідача відшкодувати фактично сплачену за гарантією суму у розмірі 366 058, 80 грн. Направлення вказаної вимоги на адресу відповідача підтверджується списком № 4108 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 11.07.2019.
Оскільки відповідач не виплатив кошти за гарантією, позивач звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути 366  058 грн. 80 коп. основного боргу  за гарантією, а також  5  485 грн. 87 коп. пені за прострочення виконання зобов`язань по гарантії.
В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1    статті 200 Господарського кодексу України      передбачено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.
Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
З наведеного вбачається, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при поруці та гарантії. 
Способи забезпечення зобов`язань - це встановлені законом чи договором забезпечувальні засоби майнового характеру, що існують, як правило, у вигляді акцесорних зобов`язань, які спрямовані на стимулювання боржника до здійснення виконання та/або іншим чином гарантують захист майнового інтересу кредитора у разі неспроможності боржника. 
За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України       гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.
Таким чином, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.
Згідно ст. 562 Цивільного кодексу України    зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України      у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
          Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.
          У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
          Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.
          Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.
          За приписами ст. 564 Цивільного кодексу України      після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами.
Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
Згідно з ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України      гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України     гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
В ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України  встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У розділі І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії.
Відповідно до положень банківської гарантії № 23865/18-ГВ забезпечення виконання договору від 04.12.2018 Гарант надає Бенефіціару безвідкличну та безумовну гарантію та приймає на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару суму в розмірі UAH (980) 366 058 грн. 80 коп. (надалі - Сума Гарантії) протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара (надалі - Вимога), без необхідності для Бенефіціара обгрунтувати свою Вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім Вимоги, або виконання будь-яких інших умов.
Оригінал Вимоги повинен бути надісланий: 
- листом з оголошеною цінністю з описом вкладення або кур`єрською поштою на адресу Гаранта: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (АБ "Укргазбанк"), юридична адреса: Україна, 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, поштова адреса: Україна, 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 16-22, SWIFT-код: UGASUAUK разом із карткою Бенефіціара із зразками підпису особи, що підписала Вимогу, та відбитка печатки Бенефіціара, завіреною нотаріально або Державною казначейською службою України;
або
- на зазначену вище адресу Гаранта через банк Бенефіціара, який підтвердить дійсність підписів та печатки на Вимозі та повноваження представника Бенефіціара на підписання Вимоги шляхом відправки Гаранту автентичного SWIFT-повідомлення формату МТ799 з посиланням на реквізити Гарантії та Вимоги.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що третя особа-1 (Бенефіціар) звернулась до позивача (Гаранта) з письмовою вимогою № 2401ВИХ-19-1848 від 25.06.2019 за банківською гарантією № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 забезпечення виконання договору через банк Бенефіціара, у якій третя особа-1 повідомила позивача про неналежне виконання відповідачем (Принципалом) своїх обов`язків, передбачених договором № 1812000067 від 05.12.2018 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів). 
Вказана вимога була отримана позивачем 27.06.2019, тобто до закінчення терміну дії Гарантії - 01.07.2019, що підтверджується відповідною відміткою на листі банка Бенефіціара № 130/19367/2019 від 26.06.2019, до якого була додана зазначена вимога третьої особи-1.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що письмова вимога третьої особи-1 № 2401ВИХ-19-1848 від 25.06.2019 є такою, що відповідає вимогам, визначеним положеннями банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 надіслана у спосіб та строк, передбачені банківською гарантією. 
За таких обставин, у відповідності до умов банківської гарантії № 23865/18-ГВ забезпечення виконання договору від 04.12.2018  у позивача виник обов`язок сплатити третій особі-1 гарантійну суму у розмірі 366  058 грн.  80 коп.
На виконання умов банківської гарантії № 23865/18-ГВ забезпечення виконання договору від 04.12.2018 та договору про надання банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 позивачем було перераховано третій особі-1 гарантійну суму 366  058 грн. 80 коп. що підтверджується платіжним дорученням № 208912 від 05.07.2019.
Таким чином, у відповідності до п. 3.4.1. договору про надання банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 у позивача виникло право вимагати від відповідача відшкодування фактично сплачених третій особі-1 грошових коштів у розмірі 366  058 грн. 80 коп.
Відповідач не виконав обов`язок щодо відшкодування суми виплаченої позивачем банківської гарантії у розмірі 366  058 грн.  80 коп., що підтверджується договором про надання банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018, банківською гарантією № 23865/18-ГВ забезпечення виконання договору від 04.12.2018, договором поруки № 23865/18-ГВ-П від 04.12.2018, договором № 1812000067 від 05.12.2018 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів), листом банка № 130/19367/2019 від 26.06.2019, письмовою вимогою № 2401ВИХ-19-1848 від 25.06.2019 за банківською гарантією № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 забезпечення виконання договору, повідомленням-вимогою вих. № 03-1/2-4/3618 від 01.07.2019, листом № 1131 від 02.07.2019, повторною вимогою вих. № 05-1/2/3781 від 08.07.2019, платіжним дорученням № 208912 від 05.07.2019.
Заперечення відповідача щодо належного виконання своїх обов`язків за договором № 1812000067 від 05.12.2018 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) у повному обсязі 25.06.2019, у зв`язку з чим банківська гарантія № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 припинила свою дію 25.06.2019 є безпідставними і необгрунтованими, оскільки за умовами визначеними сторонами в п. 11.1 договору  № 1812000067 від 05.12.2018 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 31.05.2019, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В ст. 599 Цивільного кодексу України  запроваджено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже зобов`язання припиняються виконанням належним чином, тоді як відповідачем належними засобами доказування не доведено належне виконання ним своїх зобов`язань за договором № 1812000067 від 05.12.2018 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) щодо своєчасної поставки товару, а отже відповідач є таким, що порушив строки поставки товару, що свідчить про виконання зобов`язання не належним чином.
Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують належне повідомлення відповідачем позивача-гаранта про виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених договором № 1812000067 від 05.12.2018  у строк визначений цим договором до припинення дії банківської гарантії, а сама письмова вимога третьої особи-1 за банківською гарантією, яка є безумовною і безвідкличною була складена та направлена банку-бенефіціару - ПАТ АБ "Укргазбанк" - 25.06.2019 з дотриманням умов банківської гарантії.
Посилання відповідача у апеляційні скарзі на те, що позивачем всупереч абз. 2 Банківської гарантії та п. 38 Положення, затвердженого постановою НБУ № 639 від 15.12.2004, здійснив оплату на користь бенефіціара за межами строку передбачених банківською гарантією (протягом 5 банківських днів з моменту отримання вимоги, а саме до 04.07.2019 включно), а тому сплачена Гарантом Бенефіціару сума за платіжним дорученням № 208912 від 05.07.2019 не відповідає умовам банківської гарантії є невірними, оскільки вимога бенефіціара про здійснення виплати направлена в межах строку дії Гарантії та відповідно до її умов, а сума виплати відповідає розміру визначеному умовами банківської гарантії. 
          Відповідно до статті 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією. Гарант, якому стало відомо про припинення гарантії, повинен негайно повідомити про це боржника.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підстави для припинення гарантії 25.06.2019, як стверджує відповідач в апеляційній скарзі, визначені ст. 568 Цивільного кодексу України відсутні.
Згідно зі ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.
Посилання відповідача на те, що в момент отримання Гарантом вимоги за банківською гарантією (26.06.2019) остання припинила свою дію ще 25.06.2019 суперечить положенням ст.ст. 561, 568 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
Сплата Гарантом бенефіціару гарантії (фактична оплата 05.07.2019) не звільняє боржника від обов`язку оплатити Гаранту кошти сплачені останнім кредитору у відповідності до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України.
Порушення гарантом строків сплати бенефіціару гарантії за своєчасно пред`явленою вимогою зумовлює згідно абз.12 банківської гарантії від 04.12.2018 №23865/18-ГВ забезпечене виконання договору  нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань гаранта за цією гарантією, за кожний день прострочення платежу, та не звільняє боржника від оплати за банківською гарантією.
Згідно з ч. 2 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
Посилання відповідача на ч. 2 ст. 569 Цивільного кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки дана норма визначає відсутність права гаранта на зворотну вимогу (регрес) до боржника якщо сума сплачена гарантом кредиторові не відповідає умовам гарантії, а не строку сплати гарантом кредитору (бенефіціару) грошових коштів за такою гарантією.
З огляду на те, що бенефіціаром було дотримано вимоги ст. 565 Цивільного кодексу України у гаранта були відсутні підстави для відмови у задоволенні вимоги.
Згідно ст. 562 Цивільного кодексу України  зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
          Посилання відповідача на припинення дії гарантії 25.06.2019 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, яке виконане відповідачем у повному обсязі 25.06.2019 спростовуються вказаною вище нормою.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку  про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі 366  058 грн. 80 коп. 
          Також, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення відповідачем виконання обов`язку по відшкодуванню позивачу, понесених витрат по гарантії з 16.07.2019  по 31.07.2019 в розмірі 5  485 грн.  87 коп.          
Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
          Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
          Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
          За умовами визначеними сторонами в п. 4.2. Договору про надання банківської гарантії № 23865/18-ГВ від 04.12.2018 встановлено, що в разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених п. 3.4.1. даного Договору, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.
          Здійснивши перерахунок пені, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 5  485 грн.  87 коп.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини  від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі відповідачу було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 276 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19 слід залишити без змін, як  прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає. 
Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль".
Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19 - без змін.
2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль". 
3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2019 у справі № 911/2005/19.
4. Матеріали справи № 911/2005/19 повернути до Господарського суду Київської області.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України. 
              Повний текст постанови складено 27.05.2020.

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                А.М. Демидова