ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3130/20 Справа № 191/2416/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроагроальянс" на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроагроальянс" про стягнення орендної плати за земельну ділянку та розірвання договору оренди, -
ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 03.06.2015 року, їй належить земельна ділянка площею 5,780 га, що розташована на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. У 2013 році зазначену земельну ділянку згідно з договором оренди від 15.07.2013 року її батько ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ «Дніпроагроальянс» строком на 7 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер і земельна ділянка за заповітом перейшла до неї. У 2015 році після отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до бухгалтера ТОВ «Дніпроагроальянс» для укладення договору оренди на своє прізвище. Договір начебто був укладений, але її примірник їй на руки не видали. На вимогу позивача надати її екземпляр виявилось, що договір не має державної реєстрації. Тобто фактично орендар користується землею на підставі договору, який був укладений ще з її померлим батьком, хоча власницею землі є вона протягом вже 4 років. Відповідач на підставі договору оренди (п.4.1) зобов`язався сплачувати їй щорічно не пізніше 20 числа останнього місяця календарного року орендну плату. Кошти за 2017 рік були сплачені несвоєчасно (у березні 2018 року) після її неодноразових звернень до бухгалтерії та директора підприємства-орендаря. А орендна плата за 2018 рік була сплачена тільки після того, як вона звернулася до суду з попередньою позовною заявою від 24.06.2019 року. Орендна плата за 2018 рік сплачена 03.09.2019 року із затримкою у 257 днів (рахуючи з 21.12.2018 року). У квітні цього року вона надсилала на юридичну адресу товариства лист-претензію (копія листа надається) з вимогою у 10-денний термін сплатити орендну плату за 2018 рік у розмірі 15770 грн. і надати їй її екземпляр договору оренди. Однак, відповіді від орендаря на її лист-претензію вона не отримала.
29.11.2019 року позивачем була надана до суду уточнена позовна заява від 20.11.2019 року, відповідно до якої позивач зазначила, що за час розгляду даної справи відповідач виконав частину її вимог, а саме: була виплачена заборгованість за 2018 рік - 03.09.2019 року; був офіційно зареєстрований договір оренди землі, підписаний ще 18.04.2018 року - 10.09.2019 року; була виплачена орендна плата за 2019 рік - 14.11.2019 року.
Враховуючи вищезазначене, позивач просила суд розірвати зареєстрований і діючий на теперішній час договір оренди землі, укладений з відповідачем, через порушення істотних умов договору (систематична невиплата орендної плати), через несвоєчасну державну реєстрацію договору оренди і не надання їй його копії на протязі 1,5 року; стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за 2018 рік у розмірі 0,01% не сплаченої суми (15770 грн.) за кожний день прострочення, рахуючи з 21.12.2018 року (п.4.8 Договору оренди). Пеня за 257 днів прострочення становить 406 грн.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати - 768 грн. згідно статті 28 (Відшкодування збитків, завданих орендарю) Закону України «Про оренду землі». 
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,78 га, що розташована на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер № 122488200:01:002:0082, вказана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який був укладено між ОСОБА_1 і ТОВ «Дніпроагроальянс», (код ЄДРПОУ 34590337), від 18 квітня 2018 року та право оренди земельної ділянки, зареєстровані в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «10» вересня 2019 року Державним реєстратором Дубовик А.О., Виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право : 33186271. Стягнуто з ТОВ «Дніпроагроальянс», (52532, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Роздори, вул.Робоча, буд.10-б, офіс: с.Красне, вул.Ювілейна, буд.2 р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ЄДРПОУ 34590337, МФО 305749) пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за 2018 рік у розмірі 0,01% не сплаченої суми (15770 грн.) за кожен день прострочення, рахуючи з 21.12.2018 року, що становить за 257 днів прострочення - 406 гривень 00 копійок. Стягнуто з ТОВ «Дніпроагроальянс», (52532, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Роздори, вул.Робоча, буд.10-б, офіс: с.Красне, вул.Ювілейна, буд.2 р/ НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ЄДРПОУ 34590337, МФО 305749) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн 40 коп.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року виправлено в абзацах третьому та четвертому резолютивної частини рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року по цивільній справі № 191/2416/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Дніпроагроальянс» про стягнення орендної плати за земельну ділянку і розірвання договору оренди, допущені описки. Абзац третій резолютивної частини рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року викласти в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс», (52532, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Роздори, вул.Робоча, буд.10-б, офіс: с.Красне, вул.Ювілейна, буд.2 р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ЄДРПОУ 34590337, МФО 305749) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_3 , пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за 2018 рік у розмірі 0,01% не сплаченої суми (15770 грн.) за кожен день прострочення, рахуючи з 21.12.2018 року, що становить за 257 днів прострочення - 406 (чотириста шість) гривень 00 копійок». Абзац четвертий резолютивної частини рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року викласти в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс», (52532, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Роздори, вул.Робоча, буд.10-б, офіс : с. Красне, вул. Ювілейна, буд.2, р/р : НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ЄДРПОУ 34590337, МФО 305749) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.»
З рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року ТОВ «Дніпроагроальянс» не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй апеляційній скарзі ТОВ «Дніпроагроальянс»посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Дніпроагроальянс» - залишити без задоволення, а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року - без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.06.2015 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з: земельної ділянки, розміром 5,780 га, що розташована на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №473216, виданого 25 вересня 2007 року, Синельниківською райдержадміністрацією Дніпропетровської області.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2015 року, присвоєно кадастровий номер земельної ділянки площею 5,78 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Зайцівської сільської ради, а саме : 122488200:01:002:0082. Зазначена земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . 
Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме розділу Актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права, вбачається, що право оренди земельної ділянки було зареєстровано 10.09.2019 року, державний реєстратор Дубовик А.О., Виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, на підставі договору оренди землі, виданого 18.04.2018 року, номер запису про інше речове право: 33186271.
Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 18.04.2018 року, ОСОБА_1 , як орендодавець, надала, а ТОВ «Дніпроагроальянс», як Орендар, прийняв в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 5,78 га., в тому числі: рілля 5,78 га., кадастровий номер земельної ділянки : 122488200:01:002:0082. 
Договір укладено на термін 7 років ( п.3.1 Договору).
Згідно п.4.1 Договору, за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі у розмірі, що становить: 19 590,06 гривень та становить не менше земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не більше 12 відсотків від нормативної грошової оцінки. У розмір орендної плати входить податок на землю та військовий збір в розмірі згідно чинного законодавства. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження Орендодавця.
Орендодавець має права вимагати від Орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням та у відповідності до мети, визначеної у пункті 4.1 цього договору, своєчасної виплати орендної плати ( п.9.1 Договору).
Згідно п.9.4 Договору Орендар зобов`язаний у відповідності з п. 3.1. та 3.2 цього Договору своєчасно сплачувати орендну плату. 
За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сплата пені не звільняє сторони від виконання покладених на них зобов`язань та усунення виявлених порушень ( п.13.1, п.13.2 Договору).
Пп. 4.7, 4.8 зазначеного договору оренди встановлено, що розмір орендної платі щорічно переглядається у разі: зміни умов господарювання; зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; виявлення недоліків переданої в оренду земельної ділянки, що не були передбачені договором оренди і перешкоджають використанню земельної ділянки за договором; в інших випадках, передбачених діючим законодавством України. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення. 
Згідно акту приймання - передачі земельної ділянки від 18.04.2018 року, ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Дніпроагроальянс» прийняв в оренду земельну ділянку в розмірі 5,78 га, кадастровий номер : 122488200:01:002:0082. 
Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 18.04.2018 року орендодавець ОСОБА_1 та орендар Директор ТОВ «Дніпроагроальянс» ОСОБА_4 визначили в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки площею 5,78 га, яка розташована на території Зайцівської сільської ради. 
В матеріалах справи міститься також претензія за договором оренди від 10.04.2019 року ОСОБА_1 до директора ТОВ «Дніпроагроальянс» щодо недотримання умов договору, укладеного в 2018 році, а саме: стосовно несвоєчасної сплати орендної плати.
Згідно з частиною 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Аналогічні положення закріплені в пункті 12.3 оскаржуваного договору оренди земельної ділянки.
Встановлено, що відповідач систематично не сплачував орендну плату згідно договору оренди земельної ділянки від 18.04.2018 року на користь позивача. У зв`язку з чим, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою. Лише 03.09.2019 року відповідачем була виплачена заборгованість за 2018 рік, за 2019 рік була виплачена орендна плата - 14.11.2019 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі та стягнення пені за несвоєчасну виплату орендної плати за 2018 рік у зв`язку із порушенням товариством свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати, оскільки сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивачка не отримала того, на що вона розраховувала при укладанні договорів. 
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, а саме ст. 141 ЗК України, і процесуального права, а саме ст.ст. 13, 76, 78, 81, 89, 263 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вважає, що систематичної несплати орендної плати, якої вимагає норма ст. 141 ЗК України, не встановлено, а сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2018 рік не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань і не може бути підставою для розірвання укладених між сторонами договорів оренди землі.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д) частини першої статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).
При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18, і підстав для відступлення від цієї позиції немає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем було порушено строки сплати орендної плати у терміни, визначені договором про оренду землі (п. 4.1) - один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження Орендодавця. 
Як встановлено судом першої інстанції, лише 03.09.2019 року відповідачем була виплачена заборгованість за 2018 рік, за 2019 рік була виплачена орендна плата - 14.11.2019 року, тобто після подання позову до суду. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримала того, на що вона розраховувала при укладанні договору.
Крім того, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).
Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі та стягнення пені за несвоєчасну виплату орендної плати за 2018 рік у розмірі 0,01 % не сплаченої суми (15770 грн.) за кожен день прострочення, рахуючи з 21.12.2018 р. (п. 4.8 Договору оренди), у зв`язку із порушенням товариством свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2018-2019 років.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати у встановлені договором оренди строки також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в повному обсязі, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроагроальянс" - залишити без задоволення.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                                О.П. Варенко

                                                                                       О.В. Лаченкова