УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/760/19 Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В. 
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:         Коломієць О.С.
суддів:                 Талько О.Б., Шевчук А.М. 
з участю секретаря 
судового засідання:         Драч Т.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 287/760/19 за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2   про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2   на рішення  Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2020 року, яке ухвалено суддею Ковальчук М.В. в м.Олевськ 
в с т а н о в и в:
У травні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з  ОСОБА_2 аліменти на утримання сина,  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною 23 років або припинення навчання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем є батьками  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час вже є повнолітнім та продовжує навчання в Інституті телекомунікаційних систем НТУУ «КПІ імені ОСОБА_4 »
Позивач зазначає, щовідповідач будь-якої матеріальної допомоги сину не надає, хоча спроможний її надавати. Звернення позивача з приводу надання відповідної допомоги сину ігнорує та відмовляється надавати допомогу в добровільному порядку. У зв`язку з чим, позивач змушена звертатись до суду за захистом прав сина.
Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2020 рокупозов  ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з   ОСОБА_2 аліменти на користь  повнолітньої дитини яка продовжує навчання, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітної плати (доходу), щомісяця, починаючи з 07.05.2019 року до досягнення дитиною 23 років, або припинення ним навчання, але не менше встановленого Законом мінімуму. Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 840,80 грн. 
Не погоджуючись із судовим рішенням,  ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити  ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що повний текст рішення не був виготовлений суддею та, відповідно, не вручений відповідачу. Звертає увагу на те, що даний спір стосується його повнолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого не було залучено до участі в розгляді справи. Скаржник зазначає, що його повнолітній син проживає окремо від матері та зареєстрований у гуртожитку, а тому позивач не несе витрат по його утриманню і не мала права на звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, під час розгляду справи позивач змінила свої позовні вимоги та просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2200,00 грн., однак суд не надав оцінки вказаній обставині. Також відповідач зазначає, що щомісяця він в добровільному порядку перераховує на картковий рахунок сина 1300,00 грн. Також, судом не було взято до уваги те, що ОСОБА_3 забезпечений стипендією в сумі не менше 1300,00 грн. на місяць, а також допомогою, яку надає йому позивачка, яку вона визнала під час розгляду справи в сумі 3500,00 грн щомісячно, так-як її матеріальний стан дозволяє надавати сину відповідне матеріальне утримання. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину судом не було враховано можливість апелянта надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, зокрема той факт, що він є інвалідом третьої групи та на його утриманні знаходиться ще троє його неповнолітніх дітей від повторного шлюбу. Зазначає, що його син ОСОБА_5 2004 р.н. переніс дві операції у 2016 та 2017 роках, у зв`язку з чим потребує постійного лікування. За таких обставин, виплата аліментів у визначеному судом розмірі є неможливою для відповідача.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалась, проте надіслала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просила відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що  ОСОБА_1 до ОСОБА_2   є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області 19.10.2004 року.
Згідно довідки №350/4020 від 02.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 1-го курсу Інституту телекомунікаційних систем НТУУ «КПІ ім. І.Сікорського», денної форми навчання та навчається за держзамовленням терміном до 30.06.2022 року.
Згідно довідок Олевської сільської ради № 746 та № 747 від 07.05.2019 р. позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована разом із сином ОСОБА_3 , 2001 р.н. та дочкою ОСОБА_6 , 2009 року по АДРЕСА_1 , діти знаходяться на її утриманні. 
Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 року син сторін ОСОБА_3 був знятий з реєстрації за вказаною адресою, у зв`язку із вступом до ВУЗу м. Києва.
Відповідач ОСОБА_2 , згідно наданих квитанцій майже щомісячно перераховує повнолітньому сину ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 1300 грн.
На даний час відповідач перебуває у повторному шлюбі з ОСОБА_8 та має на утриманні трьох неповнолітніх синів: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 2004 р.н. у 2016 та 2017 роках переніс дві операції, у зв`язку з чим потребував матеріальних витрат на відповідне медичне лікування.
Відповідач є особою з інвалідністю третьої групи, яка встановлена до 01.12.2021 року та отримує пенсію, за його словами, в розмірі 2000 грн.
Крім того, тимчасово працює вчителем музики в Корощинській ЗОШ І-ІІ ступенів з 2014 року на період декретної відпустки основного працівника та отримував заробітну плату за січень-березень 2019 року в розмірі 1013,50 грн. (довідки Корощинській ЗОШ І-ІІ № 161 від 22.05.2019р. та Відділу освіти, молоді та спорту Олевської міської ради № 598 від 22.05.2019 року).
Також відповідач ОСОБА_2 займається підприємницькою діяльністю, як фізична-особа підприємець та отримує, з пояснень відповідача, дохід в розмірі 4000 грн. на місяць. 
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможний надавати допомогу своєму повнолітньому сину, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчання.  
Проте повністю з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.
Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199,200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (правовий висновок, викладений у постанова ВСУ від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15).
У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. 
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання сина, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач – неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. 
Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітній син сторін продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а його батько - ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати.
В свою чергу, відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження неспроможності надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, враховуючи, що на даний час він отримує пенсію, працює у школі, займається підприємницькою діяльністю та щомісячно перераховує сину ОСОБА_7 кошти у розмірі 1300 грн.
Враховуючи викладене, зважаючи на спроможність відповідача надавати сину матеріальну допомогу, висновок суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відповідає сімейному законодавству, яке встановлює обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на час навчання до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови потребування такої допомоги. Доказів на підтвердження тієї обставини, що повнолітній син сторін має дохід більший, за дохід відповідача, матеріали справи не містять. 
Однак визначений судом першої інстанції розмір аліментів, на думку колегії суддів підлягає зменшенню, оскільки відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому судом при визначенні розміру аліментів не враховано те, що відповідач на даний час одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх синів, один з яких ОСОБА_5  2004 р.н, зважаючи на   його стан здоров`я, потребує догляду та лікування. Дані обставини, не враховані судом першої інстанції, що на думку колегії суддів є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, з ј частини до 1/6, що з урахуванням розміру доходів відповідача (пенсія 2000 грн. + 4000 грн. дохід від підприємницької діяльності + 1013,50 грн. заробітна плата = 7013,50 грн.) не буде перевищувати розмір коштів, які ним сплачуються щомісячно на утримання сина ОСОБА_13 в розмірі 1300 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи позивач змінила свої позовні вимоги та просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2200,00 грн., однак суд не надав оцінки вказаній обставині є безпідставними, оскільки позивач, з урахуванням положень ст.ст.49,182 ЦПК України, письмову заяву про зміну позовних вимог не подала і така зміна судом не приймалась.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача в частині неврахування судом добровільної сплати ним аліментів на утримання повнолітнього сина, оскільки для прийняття рішення має значення наявність домовленості між батьками та сином про порядок та розмір аліментів, однак будь-яких доказів на підтвердження наявності такої домовленості між сторонами відповідачем представлено не було. 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан відповідача та потреби сина в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів має становити 1/6 частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, при цьому суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі.
Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції не складено повний текст рішення, судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про часткове задоволення позовних вимог з даних підстав.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити частково.
Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 07.05.2019 року та на період навчання сина ОСОБА_3 , але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 15 червня 2020 року. 

Головуючий:                                               Судді: