ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/335/20                                                        суддя 1-ї інстанції: Оболєнська С.А.
Провадження № 33/818/290/20
Категорія:  ст. 173 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
12.05.2020 року         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П. за участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2020 року у відношенні ОСОБА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2465 грн.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, на посаді заступника командира частини з морально-психологічного забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону, у військовому званні «капітан», діючи неумисно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, передбачених ст.ст.9,11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п. 4 розділу II Інструкції про надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, проявив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що виразилось у:
-не направленні протоколу про вчинення прапорщиком ОСОБА_2 військового адміністративного правопорушення № 020/РВБ від 16.11.2019 року протягом п`яти діб до військової прокуратури Харківського гарнізону;
-не направленні протоколу про вчинення прапорщиком ОСОБА_2 військового адміністративного правопорушення № 019/РВБ від 15.11.2019 року протягом п`яти діб до військової прокуратури Харківського гарнізону;
-не направленні протоколу про вчинення старшим солдатом ОСОБА_3 військового адміністративного правопорушення № 021/РВБ від
13.12.2019 року протягом п`яти діб до військової прокуратури Харківського гарнізону;
-не направленні протоколу про вчинення солдатом ОСОБА_4 військового адміністративного правопорушення № 022/РВБ від 18.12.2019 року протягом п`яти діб до військової прокуратури Харківського гарнізону.
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі.
В скарзі її автор вказує, що під час складання протоколу від 24.01.2020 року ним було заявлено клопотання про надання йому адвоката від системи безоплатної вторинної допомоги, в задоволенні його йому було відмовлено.
Вважає, що матеріали справи підлягають поверненню, оскільки містять недоліки, а саме не вірно зазначено посади відповідальних осіб.
Також вказує, що на нього здійснювався тиск щодо підписання протоколу. Вказує, що судовий розгляд мав формальний характер, а оскаржувана постанова винесена до початку розгляду справи по суті.
Також йому було відмовлено у приєднанні до матеріалів справи супровідного листа про направлення копій протоколів до військової прокуратури.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним суд вважає, що судом першої інстанції було дотримано вимоги вказаних правових норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством ( ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Відповідно до частини приписів ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Положеннями п. 9 розділу 1 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, який затверджено законом України від 24.03.1999 року № 548 – XIV, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 11 вказаного Статуту  визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;  беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_5 своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;  знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;  дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;  поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;  бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;  виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Кожний військовослужбовець, відповідно до п. 16 вказаного вище Статуту зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, яка Зареєстровану в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2018 року за № 1451/32903 встановлено, що доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.
Доповіді та донесення надаються:  негайно (протягом 15 хвилин) після отримання інформації про подію, кримінальне правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією,- усно (у доповіді мають зазначатися умовне найменування, пункт дислокації та підпорядкованість військової частини, дата і час скоєння правопорушення, стислий зміст, обставини та місце скоєння (вчинення), ким виявлено правопорушення, заподіяні матеріальні збитки, загибель, поранення людей, демографічні дані учасників, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові командира військової частини, номери телефонів для уточнення інформації);  про обставини вчинення події, кримінального правопорушення - за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції; адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції,- письмово протягом доби з моменту надання усної доповіді про подію, кримінальне правопорушення, адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. У разі вчинення військового адміністративного правопорушення завірена копія протоколу про військове адміністративне правопорушення протягом 5 діб надсилається до органу управління Військової служби правопорядку та органу військової прокуратури, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.
У разі скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення командир (начальник) військової частини протягом робочого дня письмово повідомляє про це керівника органу досудового розслідування, начальника органу управління Військової служби правопорядку та відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив те, що своїми діями порушив вимоги вказаних вище норм, а саме протягом 5 діб не направив до військової прокуратури Харківського гарнізону протоколи про вчинення адміністративних правопорушень прапорщиком ОСОБА_2 , старшим солдатом ОСОБА_3 , солдатом ОСОБА_4 , але зазначив, що ці недоліки в подальшому були усунені, тому вважав, що суддя суду першої інстанції міг застосувати положення ст. 22 КУпАП. 
Посилання апелянта, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, йому було відмовлено у задоволенні клопотання про надання адвоката від системи безоплатної вторинної правової допомого, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки приписами КУпАП не передбачено можливості органу, який розглядає справу призначати захисника, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності самостійно його залучає .
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Статтею 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» поняття безоплатна вторинна правової допомоги визначеного, як вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами;  складення документів процесуального характеру.
Частиною 1 та 4 ст. 18 вказаного вище Закону встановлено, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону.
Враховуючи вище викладене, доводи щодо порушення ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини, є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо звернень про надання ОСОБА_1 вторинної правової допомоги.
Також не спростовує правильність прийнятого судом першої інстанції рішення посилання на те, що в протоколі не вірно було зазначено посаду відповідальної особи, оскільки така описка може бути усунена.
Доводи, що відносно ОСОБА_1 чинився тиск з боку відповідальних осіб військової прокуратури в частині зобов`язання здійснити підпис під протоколом про адміністративне правопорушення від 24.01.2020 року, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки матеріали справи не містять доказів цього. 
Посилання апелянта, що судове засідання в суді першої інстанції мало формальний характер, апеляційний суд відхиляє, оскільки апелянт не навів обґрунтувань цього. 
Також апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_6 , що судом першої інстанції не було приєднано до матеріалів справи копію супровідного листа про направлення до Прокуратури Харківського гарнізону копій протоколів про військові адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, які і заслуговують на увагу, про те вони не спростовують достовірно встановленого факту не направлення ним вказаних протоколів у строк передбачений п. 4 розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, яка Зареєстровану в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2018 року за № 1451/32903.
Посилання апелянта на необґрунтоване незастосування положень ст. 22 КУпАП апеляційний суд відхиляє, оскільки апелянт не довів, що звертався з таким клопотанням, а також враховуючи те, що згідно матеріалів справи останній вчинив кілька ідентичних правопорушень. 
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно було кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, яким було надано повну та належну оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасуванні за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27.01.2020 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанова набрала законної сили 12.05.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик