Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/119/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Майданніков О. І. 
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2020 року м. Кропивницький 

Суддя Кропивницького Апеляційного Суду - Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою, адвоката Іващенка О.П. в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07 лютого 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 10 200.00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, 
ВСТАНОВИВ:
       Постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2020 ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 16.11.2019 о 06 годині 12 хвилин в м.Кропивницькому по вул.Куроп`ятникова 16, керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та медичного огляду в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху  та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вина правопорушника підтверджується письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №270417 від 16.11.2019, поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16.11.2019 року, відеозаписом з відео реєстратора автомобіля працівників патрульної поліції та нагрудної камери працівників поліції.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Іващенка О.П. в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.
У своїй апеляційній скарзі адвокат зазначає, що розгляд справи проведено з порушенням чинного законодавства, судове рішення є незаконним та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , крім цього останній не отримував повісток про виклик до суду ні за місцем реєстрації, ні за місцем проживання, тобто суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 реалізувати свої права, оскільки не приймаючи участь у судовому засідання він не мав можливості надавати пояснення та заявляти клопотання про виклик свідків,витребування доказів щодо правопорушення, внаслідок чого суд прийняв незаконне рішення та неправильно оцінив докази, які містяться в матеріалах справи.
Крім цього, скаржник зазначає, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення перевищено свої повноваження. Так суд зазначив : « що у разі не сплати штрафу у строк , установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу». Отже, суд неправильно послався на ст.307 КУпАП, оскільки в ній не передбачене примусове стягнення штрафу у подвійному розмірі, крім того КУпАП взагалі не зазначено, що у разі не сплати штрафу правопорушником, органами державної виконавчої служби стягується штраф у подвійному розмірі.
Також, адвокат наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №270417 від 16.10.2019 стосовно ОСОБА_1 складений з порушенням норм чинного законодавства, не відповідає дійсності та обставинам справи. Так, вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д/н НОМЕР_1 , працівники патрульної поліції під`їхали до автомобіля в якому знаходився ОСОБА_1 і почали безпідставно вимагати документи для перевірки, крім цього не надавши жодних підтверджень того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та під час його руху порушив ПДР України.
Крім того, вказує, що в матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 стосовно його ставлення до правопорушення і також ніде не зазначено, що він згоден з протоколом про адміністративне правопорушення.
Апелянт зазначає, що під час перегляду відеозапису вбачається, що автомобілем керував не ОСОБА_1 , тому твердження поліцейського про те, що сама ОСОБА_1 керував транспортним засобом є неправильними.
Отже, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим дійшов неправильного висновку, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , та в його інтересах захисник-адвокат Харченко О.В., підтримали апеляційну скаргу.
Заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Харченка О.В, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис подій, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи сторони захисту з приводу того, що під час розгляду справи судом першої інстанції було порушено його право на захист, яке полягає в тому, що він не приймав участь під час розгляду справи, був позбавлений користуватися правовою допомогою, та надання доказів суду, а тому за даних обставин постанова суду підлягає скасуванню, є безпідставними. 
Так, з відеозапису нагрудної камери працівників поліції вбачається, що під час оголошення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено, що його розгляд відбудеться в Ленінському районному суді м.Кіровограда. Тобто, ОСОБА_1 заздалегідь знаючи, що справа перебуває на розгляду в Ленінському районному суді м. Кіровограда, не цікавився ходом розгляду справи, тим самим знехтував своїми процесуальними обов`язками.
Натомість, право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на захист було цілком використане під час апеляційного розгляду, де ОСОБА_1 , мав можливість надати апеляційному суду будь які докази, які не надав суду першої інстанції.
Також, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи апелянта про те, що суд першої інстанції перевищив свої повноваження пославшись в резолютивній частині свого рішення, на норму ст.377 КУпАП, яка не передбачає примусового стягнення штрафу у подвійному розмірі органами і взагалі в КУпАП відсутня норма,яка передбачає примусове стягнення штрафу органами державної виконавчої служби.
Так, відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, про відсутність в додатках до матеріалів справи пояснень ОСОБА_1 та відсутність його згоди з протоколом про адміністративне правопорушення.
Так, пунктом 1 розділу 2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженим Наказом Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 15.02.2018 №44 « Про затвердження Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Пунктом 4 розділу 2 передбачено, що особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення. Пояснення або включаються до протоколу, або додаються до протоколу окремо, про що робиться запис у ньому.
У разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від надання пояснень по суті вчиненого правопорушення Уповноважена особа вносить до нього відповідний запис.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №270417 від 16.11.2019 (а.с.1 ) в графі пояснення особи,яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення відмовився надавати пояснення, а також відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП, в повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і їм дана належна оцінка, тому дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Іващенка О.П. в інтересах - ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 лютого 2020 року, щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.
Постанова Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького 
Апеляційного Суду Широкоряд Р.В.