ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р.                           Справа № 910/14789/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Корсака В.А. 

за участю секретаря судового засідання Брунько А.І.

за участю представників сторін:
від позивача: Ніколова В.М.
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 (повне рішення складено 15.01.2020) (суддя Бондаренко Г.П.)

у справі № 910/14789/19 Господарського суду міста Києва

за позовом Міністерства оборони України
до                       Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс"
про                       стягнення пені та штрафу за порушення умов договору від 09.10.2018 № 286/2/18/122 в розмірі 214 102,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
1. Міністерство оборони України (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" (далі – ТОВ "Євро Класс", відповідач) про стягнення 214 102,53 грн. штрафних санкцій за порушення умов договору від 09.10.2018 № 286/2/18/122, з яких – 158 901,09 грн. – пеня, 55 201,44 грн. – штраф.
2. Позовні вимоги обґрунтовані простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань за договором № 286/2/18/122 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від 09.10.2018, у зв`язку з чим відповідачу нараховані відповідні штрафні санкції – 158 901,09 грн. пені та 55 201,44 грн. штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі                    № 910/14789/19 (суддя Бондаренко Г.П.) позовні вимоги Міністерства оборони України задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Євро Класс" на користь Міністерства оборони України пеню в розмірі 11 040,26 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 165,60 грн. В іншій частині позову, щодо стягнення 55 201,44 грн. штрафу та 147 860,83 грн. пені, відмовлено.
4. Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару у строк до 23.11.2018 включно до військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не порушив, а відтак, правові підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої п. 7.3.6 договору від 09.10.2018 № 286/2/18/122 при здійсненні вказаних поставок відсутні.
5. Щодо прострочення відповідачем зобов`язань, обумовлених зазначеним договором, щодо поставки товару (2 шт.) на суму 788 592,00 грн. до військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова, місцевий господарський суд зазначив, що за умовами договору від 09.10.2018    № 286/2/18/122 відповідач був зобов`язаний здійснити відповідні поставки також у строк до 23.11.2018, проте не здійснив взагалі, у зв`язку з чим наявні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої п. 7.3.6 вказаного договору.
6. Як встановив господарський суд першої інстанції, позивачем нараховано відповідачу пеню за вищевказане порушення у розмірі 0,1% від суми недопоставленого товару та штраф у розмірі 7% від суми непоставленого товару за 181 добу.
7. Разом з тим, місцевим господарським судом було встановлено, що відповідно до листа від 08.12.2018 вих. № 286/6/6589, 08.12.2018 позивач на підставі              п. 6.2.4 вищезазначеного договору відмовився від подальшого виконання зобов`язання за договором на суму 788 592,00 грн., з огляду на що, за висновком суду, обов`язок відповідача з поставки товару на вказану суму до військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова з 08.12.2018 припинився.
8. З урахуванням викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення взятих на себе зобов`язань за зазначеним договором щодо строків поставки товару на суму 788 592,00 грн. до військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова у період з 24.11.2018 по 07.12.2018 (14 діб).  
9. Таким чином, встановивши, що прострочення відповідача мало місце 14 діб, місцевий господарський суд дійшов висновку, що згідно з п. 7.3.6 вказаного договору за відповідне порушення відповідачу може бути нарахована тільки пеня за цей період у розмірі, що за розрахунком суду складає 11 040,26 грн., водночас, підстави для нарахування відповідачу штрафу в розмірі 7% відсутні.     

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
10. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19, Міністерство оборони України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з ТОВ "Євро Класс" 214 102,53 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору від 09.10.2018 № 286/2/18/122.
11. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам щодо ухвалення рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам про їх належність та допустимість.
12. При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та не досліджено всі умови договору, а саме розділ ІІ, п.п. 2.2.-2.4, де вказано, що військова частина розпочинає приймання товару при наявності у постачальника супровідних документів, що підтверджують його кількість і якість; приймання товару за кількістю та якістю оформлюється актом приймання, який складає одержувач замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару.
13. Також, скаржник вважає, що відмова відповідача від часткової непоставки товару з технічних причин не звільняє сторону від відповідальності.
14. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
15. Згідно з витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 02.03.2020 справу № 910/14789/19 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. – головуючий суддя, судді: Ходаківська І.П., Корсак В.А.
16. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2020 (колегія суддів у складі: Демидова А.М. – головуючий, Ходаківська І.П.,       Корсак В.А.) задоволено клопотання Міністерства оборони України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19 та поновлено Міністерству оборони України зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.04.2020; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень – до 20.03.2020.
17. З урахуванням положень Конституції України, Закону України № 530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", листа Ради суддів України від 16.03.2020, заяви Голови Ради суддів України від 11.03.2020 щодо карантинних заходів, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2020 повідомлено учасників справи № 910/14789/19, що розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19, який призначено на 07.04.2020, не відбудеться.
18. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19.
19. Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 призначено розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі                           № 910/14789/19 на 12.05.2020.
20. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19 відкладено на 09.06.2020 об 11 год. 15 хв.

Явка представників сторін.
21. У судове засідання, призначене на 09.06.2020, з`явився представник позивача (скаржника).
22. Представник відповідача в судове засідання 09.06.2020 не з`явився, хоча сторони були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги ухвалою суду від 12.05.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. 
23. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, який призначено на 09.06.2020, до Північного апеляційного господарського суду не надходило.
24. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що розгляд апеляційної скарги вже відкладався, явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, і неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги та уникнення затягування її розгляду, заслухавши думку представника Міністерства оборони України, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
25. Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між Міністерством оборони України (Замовник) та             ТОВ "Євро Класс" (Постачальник) укладено договір № 286/2/18/122 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від 09.10.2018 (далі – Договір).
26. Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується у 2018 році поставити Міністерству оборони України обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Лінія самообслуговування на 1 000 чол.) (далі – товар), зазначений у специфікації, а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.
27. Згідно з п. 1.2 Договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, за умовами якої мають бути поставлені: обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Лінія самообслуговування на 1 000 чол.), а саме: 4 нейтральні елементи (прилавки), 2 стійки для столових приборів та підносів, 2 прилавки охолоджуємий, 2 марміти для других страв, 2 марміти для перших страв, 2 холодильних вітрини, у кількості – 10 штук, у строк – до 23.11.2018 (включно), загальною вартістю –         3 285 800,00 грн (без ПДВ). Ціна товару з ПДВ становить 3 942 960,00 грн. та включає доставку.
28. Відповідно до п. 2.3 Договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється у військовій частині одержувачем Замовника у присутності уповноваженого представника Постачальника.
29. У п. 2.4 Договору сторонами було узгоджено, що приймання товару за кількістю та якістю оформляється актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440), який складає одержувач Замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках: перший примірник – Замовнику, другий – одержувачу Замовника, третій – Постачальнику. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна Постачальника та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.
30. Ціна цього Договору становить 3 942 960,00 грн., у тому числі без ПДВ –         3 285 800,00 грн., ПДВ 657 160,00 грн. (за загальним фондом) (п. 3.1 Договору).
31. Згідно з п. 4.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання Постачальником Замовнику належним чином оформленого рахунка-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі), але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року.
32. Відповідно до п. 5.1 Договору товар постачається на умовах DDP – склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів Інкотермс у редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Терміни постачання обладнання визначено у рознарядці Замовника, яка є невід`ємною частиною Договору. 
33. Згідно з п. 5.2 Договору місцем поставки товару є військові частини Міністерства оборони України, що зазначені у рознарядці Міністерства оборони України, яка є невід`ємною частиною цього Договору, згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів Замовника та черговості відвантажень. Постачальнику надається право, за попередньою письмовою згодою Замовника, на дострокове постачання товару в обсягах, передбачених Договором. Постачання товару одержувачу Замовника Постачальник зобов`язаний провести з обов`язковим виконанням передбачених вимог щодо асортименту, кількості, якості, черговості поставок у кожній окремо відвантаженій партії. Витрати щодо перевезення товару до місця приймання одержувачем Замовника несе Постачальник.
34. Пунктом 6.1.2 Договору визначено, що Замовник зобов`язаний прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймання-постачання (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440).
35. Відповідно до п. 6.2.4 Договору у разі порушення Постачальником порядку постачання товару, його кількості, якості та строків, які визначені у специфікації, та/або рознарядці, при зміні Постачальником в односторонньому порядку умов Договору чи відмови від виконання Договору Замовник, в односторонньому порядку, має право:
- відмовитися від подальшого виконання зобов`язань Постачальником за Договором;
- відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з Постачальником;
- достроково розірвати договір, повідомивши про це Постачальника у строк 5 робочих днів з дня настання таких підстав.
36. Пунктом 6.3.1 Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки, встановлені Договором.
37. Згідно з п. 7.3.6 Договору за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару.
38. Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення             (п. 10.1 Договору).
39. Додатком 12.1.1 до Договору сторонами узгоджено рознарядку за Специфікацією.
40. Посилаючись на те, що відповідач товар на суму 394 296,00 грн. у кількості 1 шт. та на суму 394 296,00 грн. у кількості 1 шт. поставив з порушенням терміну, узгодженого сторонами, а товар на суму 788 592,00 грн. не поставив взагалі, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі                158 901,09 грн. та штраф у розмірі 55 201,44 грн.
41. Відповідач, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначив, що частково поставив товар своєчасно, що підтверджується видатковими накладними № 385 від 23.11.2018 та № 342 від 23.11.2018, відповідно до яких товар на суму 788 592,00 грн. поставлений 23.11.2018, тобто в межах строку, узгодженого сторонами. Також, відповідач вказав, що відповідно до п. 6.2.4 Договору позивач листом від 08.12.2018 за № 286/6/6589 повідомив, що відмовляється від прийняття товару за Договором на суму 788 592,00 грн. За таких обставин, відповідач вважає, що позивач своїми діями припинив Договір з 08.12.2018, у зв`язку з чим будь-які зобов`язання сторін Договору припинились.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
42. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами       ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), є договір.
43. У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
44. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
45. Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України (далі – ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
46. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. 
47. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
48. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
49. При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
50. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
51. Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.
52. Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
53. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
54. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
55. За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
56. Як вбачається зі змісту Договору, відповідно до п. 1.2 Договору терміном поставки товару є 23.11.2018 включно.
57. Таким чином, відповідач зобов`язаний був поставити товар, обумовлений Договором, до 23.11.2018 включно.
58. Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачем поставлено позивачу товар на суму 788 592,00 грн. (2 шт.), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних № 342 від 23.11.2018 та № 385 від 23.11.2018, які підписані сторонами та містять відтиски печаток сторін, актом приймання № 23 від 11.12.2018 та актом приймання № 61 від 18.12.2018, копії яких наявні в матеріалах справи, які також підписані сторонами без заперечень та      зауважень.
59. Зазначаючи про порушення відповідачем терміну поставки товару та наявність підстав для застосування штрафних санкцій за відповідне порушення, позивач посилається на акти приймання № 23 від 11.12.2018 та № 61                   від 18.12.2018, які, відповідно, складені поза граничним терміном поставки товару.
60. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну поставку вищезазначеного товару на суму 788 592,00 грн. (2 шт.), місцевий господарський суд виходив з того, що зазначені видаткові накладні         № 342 від 23.11.2018 та № 385 від 23.11.2018 є належними та допустимими доказами на підтвердження факту поставки відповідачем позивачу товару на виконання умов Договору – 23.11.2018, тобто в обумовлений Договором      строк.
61. Відхиляючи посилання позивача на акти приймання № 23 від 11.12.2018 та № 61 від 18.12.2018 як докази поставки товару, місцевий господарський суд вказав, що обов`язок зі складання акта приймання-передачі товару за Договором покладений не на Постачальника, а на Замовника (покупця товару). При цьому, з одного боку, Договір не містить строків, в які такий акт має бути складений, а з іншого, механізм організації та ведення обліку військового майна чітко регламентований нормативно-правовими актами, зокрема, наказами Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 та від 31.12.2016                     № 757.
62. Також, місцевий господарський суд зазначив, що ані Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017, ані Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні" не містять вимогу про складання декількох видів первинних документів при здійсненні господарської операції.
63. Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що фактична поставка товару за Договором здійснена відповідачем без порушення строку, а складання одержувачем позивача актів приймання через понад двадцять днів після фактичного отримання товару не співвідноситься із принципами добросовісного виконання позивачем умов укладеного між сторонами спору Договору та не може бути підставою для притягнення відповідача до відповідальності за порушення строків поставки та стягнення з останнього штрафних санкцій.
64. На підставі викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновків про те, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару у строк до 23.11.2018 включно до військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не порушив, а відтак відсутні правові підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої           п. 7.3.6 Договору при здійсненні вказаних поставок, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.
65. Проте такі висновки господарського суду першої інстанції є помилковими, з огляду на таке.
66. Як вбачається з матеріалів справи, товар на суму 788 592,00 грн. (2 шт.) поставлено відповідачем позивачу, зокрема, згідно з актом приймання № 23 від 11.12.2018 на суму 394 296,00 грн. та актом приймання № 61 від 18.12.2018 на суму 394 296,00 грн.
67. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказані акти підписані сторонами без заперечень та зауважень та окремо містять дати відправлення та дати надходження товару, а саме: акт приймання № 23 від 11.12.2018 містить відмітки про відправлення 11.12.2018 та надходження 11.12.2018, акт приймання № 61 від 18.12.2018 - відправлення – 18.12.2018 та надходження – 18.12.2018.
68. Крім того, зазначені акти містять відомості про дату початку приймання та дату закінчення приймання товару, а саме: акт приймання № 23 від 11.12.2018 містить відомості про дату початку приймання 11.12.2018 та дату закінчення приймання 11.12.2018; акт приймання № 61 від 18.12.2018 – дату початку приймання – 18.12.2018 та дату закінчення приймання – 18.12.2018.
69. Таким чином, акти приймання № 23 від 11.12.2018 та № 61 від 18.12.2018 відображають дату приймання товару 11.12.2018 та 18.12.2018 відповідно. 
70. Також матеріали справи містять повідомлення-підтвердження про отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку відповідно до умов договору (державного контракту) від 09.10.2018         № 286/2/18/122, які (повідомлення-підтвердження) датовані 11.12.2018 (щодо акта прийому № 23 від 11.12.2018) та 19.12.2018 (щодо акта прийому № 61 від 18.12.2018).    
71. Як вже було зазначено, у п. 2.4 Договору сторони узгодили, що приймання товару за кількістю та якістю оформляється актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440), який складає одержувач Замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках: перший примірник – Замовнику, другий – одержувачу Замовника, третій – Постачальнику. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна Постачальника та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.
72. Як визначено у ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції Закону України № 1724-VIII від 03.11.2016) первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію.
73. Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
74. Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати           товар. 
75. Беручи до уваги визначені сторонами за взаємною згодою умови Договору щодо визначення моменту прийняття товару, який пов`язаний з оформленням належним чином таких первинних документів як акт приймання, видаткова накладна Постачальника та повідомлення-підтвердження, висновки суду першої інстанції про те, що датою поставки товару слід вважати дату складання видаткових накладних, є помилковими. 
76. До того ж, зі змісту видаткових накладних № 342 від 23.11.2018 та № 385 від 23.11.2018 не вбачається, що військовими частинами отримано товар того ж дня, що і дата складання видаткових накладних. 
77. Натомість акти приймання № 23 від 11.12.2018 та № 61 від 18.12.2018, які відображені в Договорі як первинні, відображають дату поставки товару (передачу та приймання) 11.12.2018 та 18.12.2018 відповідно, і зміст видаткових накладних таку інформацію не спростовує, оскільки не вказує дату           поставки.  
78. На підставі встановлених обставин, оскільки подані докази в їх сукупності свідчать, що вищезазначений товар був поставлений 11.12.2018 та 18.12.2018, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач не порушив свої зобов`язання щодо поставки товару у строк до 23.11.2018 включно до військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .
79. Відповідно до положень ст.ст. 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.
80. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
81. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
82. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
83. Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної                      вартості.
84. Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.
85. Відповідно до п. 7.3.6 Договору за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару.
86. Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з простроченням відповідачем терміну поставки товару до Військової частини НОМЕР_1 та до Військової частини НОМЕР_2 позивачем нараховано пеню, а саме: 
- за прострочення на 17 діб постачання товару на суму 394 296,00 грн. до Військової частини НОМЕР_1 , який згідно з актом приймання № 23 від 11.12.2018 поставлено 11.12.2018 – 6 703,10 грн.; 
- за прострочення на 24 доби постачання товару на суму 394 296,00 грн. до Військової частини НОМЕР_2 , який згідно з актом приймання № 61 від 18.12.2018 поставлено 18.12.2018 – 9 463,20 грн.
87. На підставі встановлених обставин, наведених вище, перевіривши розрахунок пені, нарахованої позивачем за прострочення постачання товару до Військової частини НОМЕР_1 на суму 394 296,00 грн. та до Військової частини НОМЕР_2 на суму 394 296,00 грн., колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що зазначений розрахунок є арифметично вірним.
88. З огляду на викладене, колегія суддів вважає позовні вимоги у частині  стягнення пені у розмірі 6 703,10 грн. за прострочення постачання товару на суму 394 296,00 грн. до Військової частини НОМЕР_1 та на суму 394 296,00 грн. до Військової частини НОМЕР_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.       
89. Натомість висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої п. 7.3.6 Договору, при здійсненні вказаних поставок (до Військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) та про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині колегією суддів апеляційної інстанції визнаються помилковими.
90. Щодо прострочення відповідачем зобов`язань, обумовлених Договором, з поставки товару (2 шт.) на суму 788 592,00 грн. до військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
91. За умовами Договору відповідач зобов`язаний був здійснити відповідні поставки також у строк до 23.11.2018, проте не здійснив їх взагалі. Вказане стверджується позивачем і не заперечується відповідачем, при цьому, матеріали справи доказів на спростування тверджень позивача не містять.
92. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, відповідно до п. 7.3.6 Договору, нараховано відповідачу за вказане порушення (за 181 добу) пеню в розмірі 0,1% від суми непоставленого товару - 142 734,79 грн. та штраф у розмірі 7% від суми непоставленого товару - 55 201,44 грн.
93. Водночас, згідно з доказами, наданими відповідачем (лист від 08.12.2018 вих. № 286/6/6589) (аркуш справи 48), позивач на підставі п. 6.2.4 Договору відмовився від подальшого виконання зобов`язань за Договором на суму           788    592,00 грн.
94. Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.
95. Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
96. Як вже було зазначено, у п. 6.2.4 Договору сторони погодили право позивача відмовитися від подальшого виконання зобов`язань Постачальником за Договором, у разі порушення Постачальником порядку постачання товару та строків постачання товару.
97. З огляду на односторонню відмову позивача від поставки товару, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обов`язок відповідача з поставки товару на суму 788 592,00 грн. до Військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова припинився.
98. Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, оскільки позивачем 08.12.2018 було реалізовано надане йому п. 6.2.4 Договору право на односторонню відмову від зобов`язання, обов`язок відповідача з поставки товару на суму                         788 592,00 грн. припинився 08.12.2018, разом з тим, з 24.11.2018 до 07.12.2018 у відповідача існував обов`язок з поставки товару за Договором на суму                788 592,00 грн. до Військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова.
99. З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в період з 24.11.2018 по 07.12.2018 (14 діб), а саме порушення строків поставки товару на суму 788 592,00 грн. до Військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова.
100. Таким чином, з урахуванням того, що прострочення відповідача мало місце лише 14 діб, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що відповідно до п. 7.3.6 Договору за відповідне порушення відповідачу може бути нарахована тільки пеня, тоді як правові підстави для нарахування відповідачу штрафу в розмірі 7% відсутні, оскільки прострочення відповідача щодо відповідних поставок за Договором не тривало понад 30 днів. 
101. На підставі встановлених обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що пеня за прострочення поставки товару до Військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова може бути нарахована лише за період з 24.11.2018 по 07.12.2018 на суму вартості товару, поставка якого була прострочена відповідачем. 
102. За розрахунком місцевого господарського суду, який перевірено судом апеляційної інстанції та визнано арифметично вірним, за період з 24.11.2018 по 07.12.2018 пеня за прострочення поставки товару до Військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова за Договором складає 11 040,26 грн.
103. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 11 040,26 грн. пені за порушення терміну поставки товару за Договором на суму 788 592,00 грн. до Військової частини НОМЕР_3 та до Житомирського військового інституту ім. Корольова.
104. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
105. Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
106. За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
107. Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або         заперечень.
108. З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 16 166,30 грн. за прострочення постачання товару до Військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 прийняте із невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягуваної суми пені та, відповідно, розподілу судових витрат. Таким чином, доводи апеляційної скарги у цій частині визнаються судом апеляційної інстанції        обґрунтованими.
109. В іншій частині доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і встановленими у даній справі обставинами.    
110. Отже, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
111. Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою                 для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
112. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити      рішення.
113. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
114. З огляду на викладені обставини, рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19 підлягає зміні в частині стягуваної суми пені, у результаті чого до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають пеня в розмірі 27 206,56 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 408,10 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України). Відповідно, в іншій частині позову –        щодо стягнення 55 201,44 грн. штрафу та 131 694,53 грн. пені, необхідно відмовити. 

Судові витрати.
115. Відповідно до положень ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог. 

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі                                   № 910/14789/19 змінити.
3. Пункти 2, 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19 викласти в такій редакції:
"2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" (02002, м. Київ, вулиця Степана Сагайдака, будинок 101; ідентифікаційний код: 36068718) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код: 00034022) пеню в розмірі 27 206 (двадцять сім тисяч двісті шість) грн. 56 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 408 (чотириста вісім) грн. 10 коп.
3. В іншій частині позову, щодо стягнення 55 201,44 грн. штрафу та                             131 694,53 грн. пені, відмовити.".
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" (02002,                м. Київ, вулиця Степана Сагайдака, будинок 101; ідентифікаційний код: 36068718) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код: 00034022) 363 (триста шістдесят три) грн. 74 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.
6. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/14789/19 в частині, яка не була змінена.
7. Матеріали справи № 910/14789/19 повернути до місцевого господарського суду.
8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.06.2020.

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                В.А. Корсак