ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2-3888/10                                                Головуючий суддя І інстанції Божко В. В.
Провадження № 22-ц/818/2050/20                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Божко В.В., по цивільній справі за заявою адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення, 

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява адвоката Кузьміної Т.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ № 2-3888/10/02 від 06.10.2011, виданий Київським районним судом м. Харкова на підставі заочного Рішення від 06.08.2010 по справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 255 від 30.11.2007.
В обґрунтування заяви посилався на те, що 01.10.2019 ОСОБА_1 стало відомо про наявність виконавчого провадження, відкритого Постановою державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова від 20.06.2019. Підставою для відкриття виконавчого провадження стало одержання від «Укргазбанку» виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2010, виданого 06.10.2011 на підставі заочного Рішення від 06.08.2010 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за зазначеним кредитним договором.
Посилаючись на вимоги ст. 432 ЦПК України, вважав зазначений виконавчий документ повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Так, Рішення суду від 06.08.2010 виконане шляхом звернення стягнення не предмет іпотеки - нежитлових приміщень, які належали на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на вказане майно, яке було реалізоване з прилюдних торгів. Крім того, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений до 10.06.2012. Але всупереч вимогам чинного законодавства виконавчий лист був прийнятий до виконання.
Посилаючись на незаконність Постанови державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2019, просив визнати виконавчий документ, виданий судом таким, що не підлягає виконанню.
Заявник в судовому засіданні підтримав подану заяву.
Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Суховій Т.М. в судовому засіданні 27.11.2019 заперечувала проти заяви, просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що рішення суду до даного часу не виконане, вважає строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не пропущений. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 2-3888/10.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кузьміна Т.Г. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
В обґрунтування скарги зазначено, що суд не звернув уваги на те, що виконавчий документ було видано з пропуском строків для його виконання. Тобто, суд видав виконавчий лист, який фактично неможливо пред`явити до виконання, адже пропущено річний строк, встановлений для цього законодавцем. Так, рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2010 року по справі №2-3888/10/02 набуло чинності 17 серпня 2010 року, про що свідчить відмітка суду на даному рішенні. Закон «Про виконавче провадження» встановлював річний строк для пред`явлені до виконання виконавчих документів. При цьому, цей річний строк почав свій відлік з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто - з 18 серпня 2010 року.
Вважає, що згідно з вимогами законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ, виданий на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2010 року по справі №2-3888/10/02, мав бути пред`явлений до виконання до 18 серпня 2011 року. Натомість, на виконання вказаного рішення Київським районним судом м. Харкова виконавчий лист № 2-3888/10/02 було видано лише 06 жовтня 2011 року, із зазначенням строку пред`явлення до виконання «до 10.06.2012 року».
Зазначила, що пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання є обставиною, що свідчить про помилкову видачу судом виконавчого листа та є процесуальною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Послалась на те, що до такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» (постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах»).
ПАТ АБ «Укргазбанк» суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просять останню залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.
Обґрунтовуючи відзив, послались на те, що ухвала районного суду постановлена за повного та всебічного дослідження та з`ясування судом обставин справи, з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права України, внаслідок чого судом були зроблені висновки, які в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи і захищають законні права та інтереси банку.
Вказано, що на даний час рішення суду про солідарне стягнення заборгованості у повному обсязі не виконане, оскільки кошти, що були отримані від реалізації предмета іпотеку у сумі еквівалентній 24196,51 дол. США, не були достатніми для погашення заборгованості у розмірі 82813,77 дол. США.
Зазначили, що виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості пред`являвся стягувачем до органів ДВС до виконання декілька разів, при цьому кожного разу в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач зазначав про часткове погашення заборгованості.
Зауважили, що з огляду на те, що виконавчий документ неодноразово повертався стягувачу строк для його пред`явлення переривався.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
На адресу суду 14.04.2020 від представника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміної Т.Г. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а. с. 118)
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, що передбачено ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
У статті 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 255 від 30.11.2007 р. та звернення стягнення.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2010 позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 82813,77 доларів США та пеню у розмірі 4522,35 грн.
В рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення 1-4, 10 у підвальній частині Літ. А-2 у будинку АДРЕСА_1 , які належали на праві власності ОСОБА_2 .
Зазначене рішення суду набрало законної сили та 06.10.2011 судом було видано виконавчий лист № 2-3888/10/02.
На підставі виконавчого листа від 06.10.2011, державним виконавцем 20.06.2019 винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав, що даних щодо оскарження Постанови Державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2019, суду не надано. При цьому заявник не позбавлений можливості у встановленому законом порядку оскаржити Постанову про відкриття виконавчого провадження, вважаючи її незаконною.
Доводи, на які посилається заявник в обґрунтування заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не є підставами для задоволення заяви.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною другою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.
Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).
Як вбачається з копії виконавчого листа, заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2010 набрало законної сили 10.06.2011 (а. с. 17).
Спірний виконавчий лист було видано 06.10.2011 (а. с. 17 на звороті).
Зазначене свідчить, що виконавчий лист було видано до закінчення строку для його пред`явлення до виконання 10.06.2012.
Таким чином, безпідставним є твердження ОСОБА_1 про те, що виконавчий документ було видано після закінчення строків для його пред`явлення до виконання.
Також, боржником не було надано суду доказів того, що заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2010 виконане у повному обсязі.
Вказане дає підстави для висновку, що відсутні встановлені законом процесуально-правові та матеріально-правові підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Суд апеляційної інстанції не розглядає доводи скарги стосовно правомірності відкриття за спірним виконавчим листом виконавчого провадження 20.06.2019, оскільки у встановленому законом порядку постанова про відкриття виконавчого провадження боржником оскаржена не була, як вірно встановив районний суд.
Наведе свідчить, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження, висновки суду не спростовані, судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням вимог закону.
Тому суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, які продовжуються на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19», може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        І.В. Бурлака.

                                                                       О.М. Хорошевський.