Справа № 991/1592/20
Провадження №11-сс/991/279/20
суддя 1 інст. ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 березня 2020 року                                                місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 
особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 не з`явився,
прокурор не з`явився,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2020 року про повернення скарги,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_6 21 лютого 2020 року звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність, в якій він просив зобов`язати Генерального прокурора України, відповідно до ст. 214 КПК України, внести відомості до ЄРДР щодо тимчасово виконуючої обов`язки директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.3 ст.382 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2020 року скаргу ОСОБА_6 повернуто скаржнику з підстав її непідсудністі Вищому антикорупційному суду.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_6 звернувся 11 березня 2020 року з апеляційною скаргою до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, зазначивши, що копію оскаржуваного рішення він отримав 10 березня 2020 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2020 року та зобов`язання повторно розглянути скаргу. Вважає рішення суду першої інстанції політично мотивованим, так як у відповідності до ст.18 КК України ОСОБА_7 є службовою особою, Генеральний прокурор має право починати здійснювати досудове розслідування, нагляд за додержанням законодавства Державним бюром розслідування здійснює Генеральний прокурор, ухвалою суду, яка не виконується ОСОБА_7 , зобов`язано ДБР внести дані до ЄРДР щодо посадових осіб НАБУ, що вона повинна була зробити протягом 24 годин. Вважає, що в діях ОСОБА_7 є склади злочинів, передбачених ст.364, ч.3 ст.382, ч.1 ст.367 КК України, тому скарга на бездіяльність підсудна Вищому антикорупційному суду.
Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч. 1 ст. 306 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України у випадку, якщо буде встановлено, що подана скарга не підлягає розгляду в цьому суді, то вона повертається.
Згідно положень ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст.ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Однак, наявність таких умов в даному випадку судом не встановлена.
Зі змісту скарги, поданої до суду 1 інстанції судом встановлено, що скаржником до Офісу Генерального прокурора було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень тимчасово виконуючої обов`язки директора ДБР ОСОБА_7 , передбачених ч.1 ст.367 та ч.3 ст.367 КК України. 
ОСОБА_6 не доведено, що, вказані у заяві про вчинення злочину, доводи відповідають вимогам п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, як і те, що суб`єкт кримінальних правопорушень - тимчасово виконуюча обов`язки директора Державного бюро розслідувань, входить до переліку осіб, визначених п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.
За таких обставин та, враховуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді Вищого антикорупційного суду про те, що скарга ОСОБА_6 не підсудна Вищому антикорупційному суду.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Оскільки колегією судів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_6 - без задоволення. 
Керуючись ст. 45 КК України, ст.ст. 33-1, 117, 216, 303, 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів 

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2020 року про повернення скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                                                                          ОСОБА_2 
судді:                           ОСОБА_3 
                        ОСОБА_8