ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5126/19                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Земляної Г.В.
                                                            Мєзєнцева Є.І.
При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРРІКОМ" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРРІКОМ" до Головного управління ДФС у Київській області, ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕРРІКОМ" звернулося з позовом до Київського окружного адміністративного суду до Головного управління ДФС у Київській області, ДФС України, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області №0015175705, №0015185705 від 22 травня 2019 року.
Позов обґрунтовано тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що не відповідають чинному податковому законодавству, порушують законні права та інтереси підприємства як платника податків та підлягають скасуванню. Вказано, що позивачем сплачено усі орендні платежі за користування землею у встановлені законодавством терміни та у повному обсязі.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій  просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Зокрема, зазначено, що Головним управлінням ДФС у Київській області було виконано рішення по справі №810/959/17, у зв`язку з чим станом на 18 червня 2019 року борг з орендної плати за землю у позивача відсутній.
Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу та клопотання про заміну Головного управління ДФС у Київській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області.
Відповідно до статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1200 від 18 грудня 2018 року утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" реорганізовано Головне управління ДФС у Київській області шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у Київській області.
Таким чином, суд вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі, допустивши заміну Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на Головне управління Державної податкової служби у Київській області.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Берріком» зареєстроване юридичною особою 19 вересня 2011 року з номером запису 13331020000001792 (т.1, а.с.21-23).
05 вересня 2012 року між Гребінківською селищою радою (Орендодавець) та ТОВ «Берікком» (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі також - Договір), зареєстрований в реєстрі за №2-2091 (т.1, а.с.17-19).
Об`єктом оренди відповідно до Договору є земельна ділянка площею 0,95 га, кадастровий номер 3221455500:02:009:0010, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Гребінки, вул. Індустріальна, 8 та належить Гребінківській селищній раді Васильківського району Київської області і передана позивачу в оренду на підставі договору оренди землі від 05 вересня 2012 року (т.1, а.с.17-19).
02 березня 2015 року позивач подав до податкового органу звітну податкову декларацію №9009034214 з плати за землю, в якій самостійно визначив грошове зобов`язання з орендної плати за 2015 рік у розмірі 38 227,08 грн (т.1, а.с.27-29).
13 серпня 2015 року позивач подав до податкового органу звітну податкову декларацію №9170122080 з плати за землю, в якій самостійно визначив грошове зобов`язання з орендної плати за 2015 рік у розмірі 38 227,08 грн (т.1, а.с.30-32).
26 січня 2016 року позивач подав до податкового органу звітну податкову декларацію №9005026052 з плати за землю, в якій самостійно визначив грошове зобов`язання з орендної плати за 2016 рік у розмірі 54 785,01 грн.
15 лютого 2019 року позивачем подано уточнюючий розрахунок з орендної плати №9276962995 за 2015 рік, відповідно до якого платником помилково зменшено податкові зобов`язання двічі на суму 76 454, 16 грн (т.1, а.с.33-34).
21 лютого 2019 року позивачем подано уточнюючий розрахунок з орендної плати №927694872 за 2015 рік, відповідно до якого виправлено помилку, нараховано податкові зобов`язання у розмірі 38 227,08 грн., та самостійно нараховано штрафну санкцію у розмірі 1146, 84 грн (т.1, а.с.35-36).
06 лютого 2018 року позивач подав до податкового органу податкову декларацію №9013019058 з плати за землю, у якій самостійно визначив грошове зобов`язання з орендної плати за 2018 рік у розмірі 58 974,45 грн (т.1, а.с.41-42).
15 лютого 2018 року позивач подав до податкового органу податкову декларацію №9023163594 з плати за землю, у якій самостійно визначив грошове зобов`язання з орендної плати за 2018 рік у розмірі 61 320,60 грн.
Сплата податкових зобов`язань та штрафних санкцій за період з 2015 по 2018 підтверджується платіжними дорученнями №3, №10, №18, №26, №33, №40, №48, №55, №62, №69, №76, №83, №90, №102, №110, №116, №117, №123, №124, №125, №126, №127, №128, №129, №130, №144, №150, №156, №166, №171, №181, №186, №196, №203, №212, №222, №227, №223, №243, №248, №258, №268, №278, №283, №289, №296 та квитанцією №21295596 (т.1, а.с.48-71).
Згідно даних інтегрованої картки платника податків борг підприємства станом на 30 січня 2018 року складає 30 510, 19 грн.
24 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку ТОВ «Берріком», за наслідком якої складено акт №518/10-36-57-05/37705049 та встановлено, що підприємством порушено термін сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (а.с.121-123).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до Головного управління ДФС України заперечення на акт камеральної перевірки №518/10-36-57-05/37705049 від 24 квітня 2019 року.
Листом №18009/10/10-36-12-03 від 20 травня 2019 року податковий орган частково скасував висновок акту камеральної перевірки №518/10-36-57-05/37705049 (т.1, а.с.85-87).
На підставі висновків акта перевірки №518/10-36-57-05/37705049 від 24 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області були прийняті податкові повідомлення-рішення №0015175705, №0015185705 від 22 травня 2019 року.
Позивач подав скаргу на прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення №0015175705, №0015185705, в якій просив їх скасувати.
Рішенням відповідача №38716/6/99-99-11-06-01-25 від 12 серпня 2019 року скаргу ТОВ «Берріком» залишено без задоволення (т.1, а.с.81-82).
Не погоджуючись з прийнятими оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками проведеної відповідачем перевірки було встановлено, що позивачем в порушення вимог п.287.4 статті 287 Податкового кодексу України було несвоєчасно сплачено визначене податковими повідомленнями-рішеннями у 2015 році грошове зобов`язання в сумі 29 180, 45 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на таке.
Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно пп. 14.1.147 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (п.46.1 статті 46 Кодексу).
Відповідно до п.49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.3 п.54.3 статті 54 ПК України).
Відповідно до пп. 265.1.3 п. 265.1 статті 265 Податкового кодексу України плата за землю є складовою податку на майно.
Згідно пп. 269.1.1 і 269.1.2 п.269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
За статтею 270 Кодексу об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
За п.285.1 статті 285 базовим Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п.287.1 статті 287 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.287.3, 287.4 статті 287 ПК, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Підставою для застосування штрафної санкції згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є порушення п.287.3 статті 287 Податкового Кодексу України, за що на підставі статті 126 Податкового кодексу України застосовується штраф.
Так, згідно статті 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Пунктом 2 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 (далі - Порядок № 422) передбачено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.
Приписами пункту 1 глави 1 розділу ІІ Порядку № 422 встановлено, що інтегровані картки платників відкриваються за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску органами ДФС.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Пунктом 1 глави 1 розділу ІІІ Порядку № 422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @В; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, відображення контролюючим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань є правовим наслідком для платника податків, оскільки від цього залежить його фінансовий стан щодо розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.
Як було зазначено вище, позивач подав такі податкові декларації з плати за землю, в яких самостійно визначив податкові зобов`язання: №9009034214, №9170122080, №9005026052, №9276962995 (уточнююча), №927694872 (уточнююча), №9013019058, №9023163594.
За переконанням позивача, податкові зобов`язання, визначені вказаними деклараціями, були сплачені підприємством своєчасно та в строк, передбачений законодавством. Так, як вірно встановлено в оскаржуваному рішенні, позивач здійснював оплату податкових зобов`язань у формі орендної плати за землю у спірний період, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи. Між тим, згідно даних облікової картки платника податків за ТОВ «Берріком» обліковувалася заборгованість до моменту коригування грошових зобов`язань у сумі 59 082,51 грн, тобто до моменту подачі позивачем уточнюючої декларації №9276962995 від 15 лютого 2017 року на суму податкових зобов`язань до зменшення 38 257,69 грн. Відтак, з урахуванням сплати коштів, яку здійснював позивач і якими погашалися попередні штрафні санкції, у позивача залишилася податкова заборгованість.
На підтвердження викладеної позиції слід зазначити таке.
ТОВ «Берріком» подано податкові розрахунки із орендної плати з юридичних осіб за 2015- 2018 поки, а саме:
2015 рік:
- звітна податкова декларація з орендної плати № 90090342 І4 від 02 березня 2015 року за звітний податковий період 2015 рік на загальну суму податкових зобов`язань 38 227,08 грн
- звітна податкова декларація з орендної плати №9170122080 від 13 серпня 2015 року за 2015 рік на загальну суму податкових зобов`язань 38 227,69 грн. (відображено в ІКП платника двічі), однак самостійно визначені податкові зобов`язання із орендної штати з юридичних осіб протягом звітного року не були сплачені, чим порушено п.57.1 статті 57 ПКУ.
Борг на 30 січня 2016 року становив 73 339,70 грн.
2016 рік:
- звітна податкова декларація з орендної плати № 9005026052 від 26 січня 2016 року за звітний податковий період 2016 рік, на загальну суму податкових зобов`язань 54 785,01 грн., вищевказані нарахування сплачуються підприємством з порушенням термінів сплати.
Також підприємством здійснено перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший згідно платіжного доручення № 258 від 15 квітня 2016 року на загальну суму 35 069,54 грн., та застосовану штрафну санкцію на загальну суму 13  427 грн.
Борг підприємства на 30 січня 2017 року становить 55 315,44 грн., нараховано пені 14 898,07 грн., сплачено пені - 2 818,62 грн.
2017 рік:
- уточнюючий податковий розрахунок із орендної плати № 9276962995 від 15 лютого 2017 року за звітний податковий період 2015 рік, відповідно до якого платником помилково зменшено податкові зобов`язання двічі на суму 76 454,16 грн.
- уточнюючий розрахунок № 9276964S72 від 21 лютого 2017 року за звітний податковий період 2015 рік, відповідно до якого підприємством виправлено помилку, нараховано податкові зобов`язання у розмірі 38 227,08 грн. та самостійно нараховано штрафну санкцію у розмірі 1 146,84 грн.
Вищевказані податкові зобов`язання не були сплачені.
- звітна нова податкова декларація з орендної плати № 9006595860 від 30 січня 2017 року за звітний податковий період 2017 рік, на загальну суму податкових зобов`язань 58  072,12 грн., сплачена в терміни.
Борг підприємства на 30 січня 2018 року становить 30 510,19 грн.
2018 рік:
- звітна нова податкова декларація з орендної плати № 9013019058 від 06 лютого 2018 року за звітний податковий період 2018 рік, на загальну суму податкових зобов`язань 58 074,45 грн., сплачена в терміни.
- звітна податкова декларація з орендної плати №9023163594 від 15 лютого 2019 року за звітний податковий період 2019 рік, на загальну суму податкових зобов`язань 61 320,60 грн.
Відповідно до інтегрованої картки платника податку у ТОВ «Берріком» обліковувалася заборгованість до моменту коригування грошових зобов`язань у сумі 59 082,51 грн., тобто до дати подачі уточнюючої декларації №9276962995 від 15 зобов`язань 2017 року, на суму податкових зобов`язань до зменшення 38 257,69 грн.,та відображених в ІКП платника двічі.
Враховуючи зазначене, джерелом виникнення боргу позивача є податкова декларація № 9276964872 від 21 лютого 2017 року подана ТОВ «Берріком» до контролюючого органу, відповідно до якої підприємством самостійно визначено суму податкового зобов`язання та суму штрафної санкції, що не сплачені в терміни, визначені Податковим кодексом України.
Тобто, ТОВ «Берріком» узгоджені податкові зобов`язання в необхідних розмірах у встановлений законом термін не сплачено.
Таким чином, за наслідками проведеної відповідачем перевірки обґрунтовано було встановлено, що позивачем в порушення п.287.4 статті 287 Податкового кодексу України було несвоєчасно сплачено визначене податковими повідомленнями-рішеннями у 2015 грошове зобов`язання в сумі 29 180, 45 грн. Відповідно, податковим органом правомірно було застосовано до товариства штрафні санкції на підставі статті 126 Податкового кодексу України.
Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги позивача.
Приймаючи до уваги те, що  судом першої інстанції правильно встановлені  обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРРІКОМ" - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев