УХВАЛА

24 березня 2020 року 
Київ
справа №824/186/18-а
адміністративне провадження №К/9901/7523/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ) на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року, прийняту за заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,  -
УСТАНОВИВ:
Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 18 грудня 2019 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі.
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 25 лютого 2020 року ухвалу суду першої інстанції скасував, а справу направив до цього ж суду для продовження розгляду.
ГУ ПФУ не погодилося із ухвалою суду апеляційної інстанції і звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою про її скасування та залишення в силі ухвали суду першої інстанції.
Колегія суддів вивчила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про таке.
Право на касаційне оскарження визначено у статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Згідно з цією статтею учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Аналіз цієї статті дає підстави вважати, що відповідно до її частини першої до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції, судовий розгляд в якій закінчено (частина третя статті 241  КАС), після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
У частині другій статті, яка аналізується, йдеться про право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції.
Нарешті у частині третій цієї статті зазначено виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
Скаржник просить переглянути у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, якою згідно зі статтею 320 КАС скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена за заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому, ухвала суду першої інстанції постановлена не по суті справи, а за заявою про виправлення помилки у виконавчому документі (стаття 374 КАС).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена за заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, не може бути предметом касаційного оскарження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на викладене, керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                        Л.В. Тацій
Судді:                                        А.І. Рибачук
                                        Т.Г. Стрелець