ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 травня 2020 року           справа №360/4754/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., представника  позивача Колосара М.Є., представників відповідача Ставера О.І., Буракової О.В., Давидової О.В., розглянув  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 р. (повний текст рішення складено та підписано 05 березня 2020 року у м. Сєвєродонецьк)  у справі  № 360/4754/19 (головуючий І інстанції суддя К.Є. Петросян)  за позовом   ОСОБА_1  до  Управління Державної міграційної служби України в Луганській області  про визнання протиправним та скасування рішення,
                                                  
                                                   ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 року позивач звернувся до суду з  позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.03.2013 року, яким скасоване рішення УДМС у Луганській області від 20.11.2012 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 ; вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 4-10).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі  №  360/4754/19  у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 72-77).  
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким   задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що  відповідач не зазначає, які саме із документів поданих ОСОБА_3 для набуття громадянства за територіальним походженням, були фальшивими на момент прийняття оскаржуваного рішення від 29.03.2013 року та на підставі яких доказів це було встановлено суб`єктом владних повноважень.
Також орган ДМС мав вживати заходів до вилучення у ОСОБА_1 паспорту громадянина України протягом 1 місяця та оформлення довідки про припинення громадянства у відповідності  до п. 121, 122 Порядку.
Разом з тим, докази реєстрації кримінального провадження та надання суду підроблених документів, доказів на підтвердження факту підробки, доказів проведення перевірки, вжиття заходів, передбачених п. 121, 122 Порядку, відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник управління погоджується з висновком суду першої інстанції та  просить відхилити апеляційну скаргу.
У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що  20.11.2012 рішенням УДМС в Луганській області було оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянину Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Щотове м. Антрацит, Луганської області, Україна.
20.11.2012 УДМС в Луганській області ОСОБА_4 було оформлено довідку № 141 про реєстрацію його громадянином України.
01.03.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку зареєстровано шлюб між громадянами України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вчинено відповідний актовий запис № 97 від 01.03.2013 і видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_6 »  (т.1 а.с. 13-14).
12.03.2013 Антрацитівським МВ УДМСУ в Луганській області позивач був документований паспортом громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (т.1 а.с.13-14). 
До реєстрації шлюбу та у шлюбі з ОСОБА_5 у позивача народилося четверо дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1 а.с.15-19).
Позивачу з  листа УДМС в Луганській області від 25.10.2019 за № 4401.3.2-22520/44.1-19 стало відомо, що рішенням УДМС у Луганській області від 29.03.2013 було скасовано рішення УДМС в Луганській області від 20.11.2012 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_3 на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України» (т.1 а.с.11).
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Спірним у даній справі є правомірність дій відповідача щодо прийняття рішення від 29.03.2013 року, яким скасоване рішення УДМС у Луганській області від 20.11.2012 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 .   
При вирішенні  справи  суд виходить з наступного.
За приписами частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 25 Конституції України визначає, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.
Здійснюючи  правосуддя,  суддя  є незалежним та керується верховенством права, що обумовлено статтею 129 Конституції України.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У частині другій статті 6 КАС України зазначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18.01.2001 № 2235-III «Про громадянство України» (далі Закон № 2235, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).    
За змістом  статті 1 Закону № 2235 громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.  
Частиною 2 статті 6 Закону № 2235 визначено підстави набуття громадянства України, зокрема, за територіальним походженням.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 2235 особа, яка  сама  чи хоча б один з її батьків,  дід  чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра,  син чи  дочка, онук чи онука народилися    або    постійно   проживали   до 24 серпня 1991 року на території,  яка  стала  територією  України відповідно до  Закону  України  "Про  правонаступництво   України",  або  яка  сама чи  хоча б один з її батьків,  дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або  постійно проживали на інших територіях,  що входили на момент їх народження або під  час  їх  постійного  проживання  до  складу Української   Народної   Республіки,  Західноукраїнської  Народної Республіки,  Української   Держави,   Української   Соціалістичної Радянської    Республіки,   Закарпатської   України,   Української Радянської  Соціалістичної  Республіки  (УРСР),  і  є  особою  без громадянства  або  іноземцем,  який  подав  зобов`язання припинити іноземне громадянство,  та подала заяву про  набуття  громадянства України,  а  також  її  неповнолітні діти реєструються громадянами України.  Іноземці,  які є громадянами (підданими) кількох держав, подають  зобов`язання  припинити  громадянство  всіх  цих  держав. Іноземці,  яким надано статус біженця  в  Україні  чи  притулок  в Україні,  замість  зобов`язання  припинити  іноземне  громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні  чи  притулок  в  Україні,  від  іноземного  громадянства. 
Частиною четвертою статті 8 Закону № 2235  встановлено, що іноземці,  зазначені  в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне  громадянство,  повинні подати документ про це,  виданий уповноваженим органом відповідної держави,  до уповноваженого органу України протягом двох років  з моменту  реєстрації їх громадянами України.  Якщо іноземці,  маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа,  з незалежних від них причин не можуть отримати його,  вони  подають  декларацію  про   відмову  від іноземного громадянства.
У статті 9 Закону № 2235 встановлено, що умовами прийняття до громадянства України є: 
1) визнання і дотримання Конституції України та законів України; 
2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без  громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). 
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні   подати документ про це, виданий уповноваженим  органом  відповідної  держави,  до уповноваженого органу  України  протягом  двох  років  з  моменту прийняття їх до  громадянства   України.   Якщо  іноземці,  маючи  всі передбачені законодавством   цієї   держави   підстави  для  отримання  такого документа,  з  незалежних  від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини другої статті 9 Закону № 2235).
Отже, нормами Закону № 2235 закріплено, що особа, яка народилася на території, що  входила на момент її народження до складу Української Радянської Соціалістичної  Республіки  (УРСР),  і яка є іноземцем, який  подав  зобов`язання припинити іноземне громадянство та заяву про  набуття  громадянства України, реєструється громадянином  України. При цьому, подання іноземцем зобов`язання про припинення іноземного громадянства є обов`язковою умовою прийняття до громадянства України. 
В той же час, подача іноземцем декларації про відмову від іноземного громадянства передбачена чинним законодавством у випадку неможливості отримати відповідний документ про зобов`язання припинити іноземне громадянства.
За положеннями статті 17 Закону № 2235 громадянство України припиняється: 1)   внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Пунктом 2 частини першої статті 19 Закону № 2235 визначено підстави для втрати громадянства України, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.
За унормуванням статті 21 Закону № 2235 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006) (далі - Порядок № 215).
Пунктом 1 Порядку № 215 зазначено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Правилами пункту 24 Порядку  для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:
а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;
б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);
в) один із таких документів:
- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;
- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;
- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Як вже зазначалось раніше, 20.11.2012 УДМС в Луганській області було оформлено довідку про реєстрацію позивача громадянином України.
Рішенням УДМС у Луганській області від 29.03.2013 скасовано рішення УДМС в Луганській області від 20.11.2012 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_3 на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України».
Згідно п. 87  Порядку № 215  (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для припинення громадянства України внаслідок його втрати органи міграційної служби, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають:
а) подання про втрату громадянства України;
б) документ, що підтверджує перебування особи у громадянстві України;
в) один із таких документів:
- документ, що підтверджує добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, разом із документом, який підтверджує, що на момент такого набуття громадянин України досяг повноліття (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 19 Закону);
- документ, який підтверджує, що особа набула громадянство України на підставі статті 9 Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 9 Закону, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття його до громадянства України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують; інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави; інформація про те, що на момент прийняття до громадянства України існували підстави, за наявності яких особа не приймається до громадянства України; інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані на підтвердження виконання умов прийняття до громадянства України).
Для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону (п. 88  Порядку).
За вимогами п.п 96-97  Порядку  подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.
Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.
Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником.
Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.
Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.
В порушення зазначених норм, відповідачем не надано документів, які підтверджують, що  позивач набув громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону)   шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого  позивач не може набути громадянства України. 
Особливістю цієї справи є відсутність як в матеріалах справи, так і у відповідача документів, які б підтверджували наявність безпосередньо самого оскарженого рішення і всіх документів, які слугували підставою його прийняття. 
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних  повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України обумовлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тобто, в цьому випадку суд позбавлений можливості дослідити чи приймалось взагалі рішення відповідача від 29.03.2013 року, яким скасоване рішення УДМС у Луганській області від 20.11.2012 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 , чи була дотримана процедура його прийняття, чи реалізовувалось воно в установленому законодавцем порядку.
Листи та інформація правоохоронних органів не є тими документами, на підставі яких відповідачем було скасовано рішення  від 20.11.2012 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням  позивачу та належним доказом факту підроблення документів чи надання неправдивих відомостей, а тому не можуть слугувати підставою скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. 
Тим  більше, що відповідач посилається на обставини, які йому стали відомі в теперішній час.
Суб`єкт владних повноважень повинен доказувати правомірність свого рішення саме на час його прийняття, та не може керуватись обставинами та доказами, яких не існувало на такий момент.
Факт підробки документів, поданих для оформлення набуття громадянства, має встановлюватись належними органами, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 року у справі № 820/1293/16.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дворічний строк на подання ОСОБА_1 підтвердження про припинення іноземного громадянства спливав лише через два роки після реєстрації його громадянином, тобто 20.11.2014 року.
Також відповідачем не надано доказів направлення спірного рішення позивачу. 
Пунктом 121 Порядку № 215 визначено, що у разі припинення особою громадянства України або скасування рішення про оформлення набуття особою громадянства України управління, відділи (сектори) міграційної служби в районі, районі у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, дипломатичні представництва чи консульські установи України вживають заходів до вилучення у цих осіб документів, які підтверджують громадянство України.
Таким особам управління, відділи (сектори) міграційної служби в районі, районі у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, дипломатичні представництва чи консульські установи України видають довідку про припинення громадянства України або скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. 
Докази вжиття заходів вилучення у позивача паспорту також відсутні.
Приписами частини першої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, а саме: з визначення критерію «необхідності у демократичному суспільстві», суд оцінює пропорційність обмежень, застосованих до права на повагу сімейного життя, по відношенню до легітимної мети, якої прагнуть сторони при застосуванні таких обмежень. Верховний Суд вважає правильним зробити висновок, що будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.
На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на вимоги ч. 5 ст. 242 КАС України суд вважає, що в подібних правовідносинах підлягають врахуванню та застосуванню висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14 листопада 2018 року в справі № 820/1293/16, від 24 квітня 2019 року в справі № 2040/5642/18, від 25 червня 2019 року в справі № 820/7130/16, від 24 жовтня 2019 року в справі № 2040/7797/18, від 19 грудня 2019 року в справі № 815/3575/15.
Щодо пояснень представників відповідача, що надати копії документів, які стали підставою для скасування рішення про набуття громадянства відповідач не має можливості, бо вони знаходяться на непідконтрольній території у м. Луганську, то суд відзначає, що в адміністративному судочинстві в першу чергу з`ясовується наявність права позивача як обумовленою природою людини і суспільства система регулювання суспільних відносин, що виражає свободу особистості, та якій притаманні нормативність, формальна визначеність в офіційних джерелах і забезпеченість можливістю державного примусу, по друге - встановлення факту, що є матеріалом для певних висновків і відповідає об`єктивній дійсності. 
За таких обставин  суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення відповідача  від  29.03.2013 року, яким скасоване рішення УДМС у Луганській області від 20.11.2012 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 , скасуванню.
Суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив таке:
«Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження чи спростування законності прийнятого відповідачем рішення, як і не містять тексту рішення.
Відсутність самого оскаржуваного рішення, яке прийнято у 2013 році, робить неможливим для суду перевірку підстав, з яких його прийнято відповідачем із наданням належної правової оцінки тим чи іншим обставинам».
Як годиться, за встановленням таких фактів суд першої інстанції повинен був задовольнити  позов. Але суд першої інстанції виходячи з принципу змагальності сторін і посилання на обставини, які відповідачем встановлені далеко поза межами предмету спору, вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог, чим порушив принцип верховенства права та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, що є грубим порушенням норм як процесуального, так і матеріального права.
Згідно положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені всі підстави, обумовлені вищенаведеною нормою, тому рішення у цій справі підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги є цілком слушними і обґрунтованими з правової точки зору, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 195, 205, 308, 310, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,    
                                        
                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 р. - задовольнити.
Рішення   Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 р.    у справі  № 360/4754/19   - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1  до  Управління Державної міграційної служби України в Луганській області  про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області  від 29.03.2013 року, яким скасоване рішення УДМС у Луганській області від 20.11.2012 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням 
ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області  (код ЄДРПОУ 37851432, місцезнаходження: вул. Партизанська, 12, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93400) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.  
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повне судове рішення складено 25 травня 2020 року.

Головуючий  суддя                                                                             Г.М. Міронова 
                                                                                                                                       
Судді                                                                                                    Т.Г. Арабей

                                                                                                            І.В. Геращенко