Справа № 344/8412/19 
Провадження № 22-ц/4808/461/20 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В. 
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
               головуючого (суддя-доповідач)                Мелінишин Г.П.
               суддів:                                        Пнівчук О.В., Томин О.О.,
               за участю секретаря                        Петріва Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Шамотайла О.В., постановлену 03 лютого 2020 року в м. Івано-Франківську, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення,
в с т а н о в и в:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення.
       Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є власником 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Співвласником іншої 1/8 частки є її сестра – ОСОБА_2 , з якою разом проживають її повнолітні діти: син – ОСОБА_3 та дочка – ОСОБА_4 . Впродовж тривалого часу сестра чинить їй перешкоди у користуванні житлом, в зв`язку із чим змушена була у 2012 році звертатись до суду за захистом свого права. Починаючи з 2018 року відповідачі знову почали чинити їй перешкоди в доступі до житла, замінивши замки у вхідних дверях будинку. Також у березні 2019 року виявлено наявність замка на вхідних ворота, якого раніше не було. Посилаючись на вказані обставини просила зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні 7/8 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 та вселити її в це житлове приміщення.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 лютого 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення в частині позовних вимог щодо ОСОБА_2 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже був розглянутий судом, оскільки набрало законної сили рішення Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2012 року в цивільній справі № 0907/9281/2012. Зокрема, цим рішенням зобов`язано ОСОБА_5 .В. не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві приватної власності часткою спірного домоволодіння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави позову у попередній справі та даній справі є різними. Так, підставами для її звернення з цим позовом є обставини, що склалися в період починаючи з 2018 року щодо вчинення їй відповідачами перешкод в користуванні спірним житлом. Зокрема, саме при спробі зайти в 2018 році в будинок нею було виявлено, що замки вхідних дверей змінено, а в подальшому при спробі ввійти на територію домогосподарства – наявність замка на вхідних воротах.
Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали.
У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Рогів Т.В. доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у них мотивів .
Представник ОСОБА_2 – адвокат Парфан Т.Д. доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.
Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень частини другої статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в його відсутності не встановлено.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що з 16 травня 2019 року в провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення (а.с.16).
04 грудня 2019 року адвокатом Парфаном Т.Д. в інтересах відповідачки ОСОБА_2 подано заяву про закриття провадження в цій справі в частині позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві приватної власності часткою (7/8) домоволодіння АДРЕСА_1 та вселення.
В обґрунтування клопотання зазначено, що у 2012 році заявниця зверталась в суд з позовом до ОСОБА_2 із позовними вимогами про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності часткою (7/8) домоволодіння АДРЕСА_1 та вселення в жиле помешкання вказаного домоволодіння (справа №0907/9281/2012). Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2012 року позов задоволено. Таким чином, спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав уже розглядався і з цього приводу ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Закриття провадження у справі в цьому разі можливе за умови, що рішенням, яке набрало законної сили, вирішено вимоги, які є тотожними позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Матеріалами справи підтверджується, що дійсно у 2012 році ОСОБА_1 зверталась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2012 року у справі №0907/9281/2012 позов задоволено. Вселено ОСОБА_1 в жиле помешкання домоволодіння АДРЕСА_1 . Також зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачу в користуванні належною їй на праві приватної власності переважною (7/8) часткою вказаного домоволодіння (а.с.12). 
Зі змісту судового рішення вбачається, що позов обґрунтовано тим, що відповідач не допускає її до житла та заперечує проти вселення, чинить перешкод у користуванні належною їй часткою житла (7/8).
Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 покликалась на те, що з 2018 року відповідачі, в томі числі і ОСОБА_2 , чинять перешкоди в доступі до належної їй частки домоволодіння, замінивши замки вхідних дверей будинку та встановивши замок на вхідних воротах.
Таким чином, звернувшись до суду з позовом у справі, що переглядається, позивач навела інші фактичні підстави позову, які не є тотожними тим, що вказані у справі №0907/9281/2012. А отже, відсутня повна тотожність позовів у цих справах.
З огляду на вищенаведене висновок місцевого суду про наявність підстав для закриття провадження у справі враховуючи положення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, є таким, що не відповідає вимогам цивільного процесуального закону.
За змістом частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Зважаючи на викладене вище апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 379, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
УхвалуІвано-Франківського міського суду від 03 лютого 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий                                                                        Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                                 О.В. Пнівчук
                                                                               О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2020 року