ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року                           м. Дніпро                          Справа №  908/2901/19
        Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кощеєва     І.М. ( доповідач )                                                                                               
суддів:                      Кузнецової І.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.                                                                                  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2020 р. 
( суддя Топчій О.А., м. Запоріжжя, повний тест рішення складено  11.02.2020 р. )  
у справі
за позовом         Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"   
                           ( м. Київ )
до відповідача Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" 
                          ( Запорізька обл., м. Мелітополь )
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -                   
                          Публічне акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго”
                          ( м. Запоріжжя ) 
про стягнення коштів
                                                   ВСТАНОВИВ: 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.01.2020 р. позов задоволено в повному обсязі - стягнуто з Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" заборгованість за поставлену електричну енергію в сумі 3 950  000,00 грн, судовий збір у розмірі 59  250,00 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Мелітопольський м`ясокомбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
     Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з   висновком господарського суду про відмову в задоволенні заяви Відповідача про надання розстрочки виконання судового рішення.
        Скаржник наголошує на тому, що судом першої інстанції було неправомірно відмовлено в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду, з          огляду на те, що стягнення суми боргу за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», без розстрочки його виконання унеможливило б погашення заборгованості перед іншими контрагентами, сплату податків, зборів, що спричинило б наростанню фінансових проблем, яке, не виключено, може закінчитись і звільненням працівників Відповідача та доведення до зупинення його діяльності, тощо.
       При цьому Скаржник зазначає, що на даний час керівництво підприємства намагається знайти спосіб ліквідування вказаної заборгованості. Також проведення на території Донецької і Луганської областей операції об`єднаних сил позбавила Відповідача значної частини ринку збуту, у зв`язку із чим істотно знизився об`єм реалізації виготовленої продукції. Крім того, Відповідач має значну непогашену кредиторську заборгованість на загальну суму 483 439, 98 грн. 
Скаржник додатково звертає увагу на той факт, що частина покупців продукції розраховується на умовах відстрочки платежу, яка складає 30 календарних днів, а в деяких випадках й 45 календарних днів. Існує на цей час і значна кількість судових рішень.
     Відтак, на думку Скаржника, Господарським судом Запорізької області були неповно з`ясуванні обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи.
       Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1  ст. 263 ГПК України  та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3  ст. 263 ГПК  не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
       Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2020 р. відмовлено Акціонерному товариству "Мелітопольський м`ясокомбінат" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду  Запорізької області від 29.01.2020 р. у справі № 908/2901/19. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" на рішення Господарського суду  Запорізької області від 29.01.2020 р. у справі № 908/2901/19 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, а саме для надання суду апеляційної інстанції доказів сплати судового збору у належному порядку та розмірі ( платіжного доручення ) та  доказів надсилання копії апеляційної скарги на адреси учасників справи.
Від Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. 
 Розпорядженням керівника апарату суду від 27.04.2020 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, для вирішення питання про призначення справи до розгляду.
Автоматичною системою  документообігу  для вирішення питання про призначення справи до розгляду визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів:  Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2020 р. у справі № 908/2901/19, розгляд скарги призначено в судове засідання на 02.06.2020р. 
 Розпорядженням керівника апарату суду від 01.06.2020 р., у зв`язку з виходом на роботу судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/2901/19 шляхом передачі справи раніше визначеній колегії суддів.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.
       Сторони та Третя особа не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Від, Скаржника надійшла заява про відкладення розгляду апеляційної скарги АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат» на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2020 р. у справі № 908/2901/19 на іншу дату, з огляду на ст. ст. 42, 169, 202, 281 ГПК України, з метою дотримання положень постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 р. № 392, недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду.
Ч. 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників  справи,  належним чином повідомлених   про дату, час і місце  розгляду справи,  не перешкоджає  розгляду справи.
При цьому, колегією суддів під час  розгляду  даної  справи  враховано, що на підставі рішення Державної комісії  з  питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 р. та відповідно до положень ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19", із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 р. № 215,  від 25.03.2020 р. № 239,  від 04.05.2020 р. № 343,  з  метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19,  з  12.03.2020 р. по 22.05.2020 р. на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2020 р. № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2", а саме продовжено період карантину до 22.06.2020 р. В той же час, постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 р.  з  11.05.2020 р. послаблені карантинні обмеження, а саме дозволено здійснення професійної діяльності адвокатами та нотаріусами. Постановою Кабінету міністрів від 20.05.2020 р. № 392 "Про встановлення карантину  з  метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої  коронавірусом-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", відповідно до якої із 22.05.2020 р. розпочався другий етап пом`якшення карантинних заходів, зокрема, відновлено пасажирські перевезення.
Ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ст. 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.
Разом  з  тим,  у  відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний  розгляд  його  справи  упродовж розумного строку.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення  справи у  відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
А тому, враховуючи тимчасовий характер вжитих державою заходів для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 та пом`якшення карантинних заходів  з  11.05.2020 р., оскільки суди в період карантину не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів,  з  урахуванням принципу розумності строків  розгляду справи  судом,  з  метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року         ( право на справедливий суд ), зважаючи на те, що матеріали  справи  містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання;  з  огляду на відсутності  клопотань  Апелянта про   про участь  у  судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду  з  використанням власних технічних засобів тощо, та те, що явка представників учасників  справи у  судове засідання обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути  справу у  відсутності представників сторін за наявними  у  справі доказами, у зв`язку з чим клопотання Скаржника про відкладення судового розгляду залишено без задоволення. При цьому Заявник  не повідомляє про намір його представника взяти участь у судовому засіданні та не зазначає причин, які безпосередньо перешкоджають цьому, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів.
Такі висновки узгоджуються  з  позицією Верховного Суду, викладеною  у  постановах від 28.04.2020р.  у  справі № 910/10553/18, від 15.05.2020р.  у  справі № 17/32, від 05.05.2020 р. у справі № 908/2323/19.
У судовому засіданні 02.06.2020 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної  скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.12.2018 р. між Акціонерним товариством “Мелітопольський м`ясокомбінат” ( Споживач ) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” ( Постачальник ) укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником “останньої надії”, за умовами п. 2.1. якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору ( комерційна пропозиція ).
Відповідно до п. 13.1 Договору, останній набуває чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.
Згідно із п. 5.8. Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Умовами комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р., у пункті “Спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником” визначено: Споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.
Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).
Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання Споживача, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.
Відповідно до п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії з постачальником “останньої надії” та комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р., оплата виставленого Постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання зазначеного договору ДПЗД “Укрінтеренерго” на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії, отриманих від ОСР - ПАТ “Запоріжжяобленерго”, складені: Акт купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019 року від 31.01.2019 №000220, відповідно до якого ідповідачем спожито електричної енергії в обсязі   693 167 кВт   та  рахунок  №000000443513/07/001/03142   від   09.02.2019 р. на   суму 2 187 227,47 грн.; Акт купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період   лютий 2019 року від 28.02.2019 №001825, відповідно до якого ідповідачем спожито електричної енергії в обсязі   667 822 кВт  та  рахунок  №000000443513/07/002/05438   від   13.03.2019   р. на   суму 2 107 253,56 грн.
Станом на 30.04.2019 р. ДПЗД “Укрінтеренерго” та АТ “ММК” було підписано двосторонній Акт звіряння розрахунків за договором від 27.12.2019 р., згідно з яким заборгованість, з урахуванням часткової оплати зі стороні Відповідача 08.02.2019 р. в сумі       50 000,00 грн, залишок станом на момент підписання даного акту складав 4 294 481,03 грн.
У подальшому АТ “ММК” було здійснено часткові платежі в сумі 344 481,03 грн. на користь ДПЗД “Укрінтеренерго” за поставлену електроенергію.
Сума загального боргу, який Відповідач винен сплатити Позивачу за поставлену електроенергію, складає 3 950 000,00 грн.
Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати вартості отриманої електричної енергії стало підставою звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача заборгованості в примусовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК       України        зобов`язання        має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових       актів, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містить п. п. 1, 7 ст.193 ГК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
П. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України   "Про ринок електричної енергії"  визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
П. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України   "Про ринок електричної енергії"   визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про доведеність Позивачем позовних вимог шляхом надання достатніх, належних та допустимих доказів. Щодо заявленого Відповідачем клопотання про розстрочення виконання рішення суду зі стягненням суми заборгованості рівними частинами строком на один рік, то суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідач не довів наявність у нього виняткового випадку, тобто, обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі. 
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається із тексту апеляційної скарги у цій справі, доводи Скаржника зводяться лише щодо спростування висновків суду першої інстанції пов`язаних із відмовою в задоволені клопотання Відповідача стосовно  розстрочення виконання судового рішення, а відтак, враховуючи, що рішення в частині розгляду спору по суті не оскаржується, згідно  з  ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.
При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про не доведеність Відповідачем обставин, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1   ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Ч. 1  ст. 331 ГПК України  передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця ( у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
За приписами ч. 3, 4  ст. 331 ГПК України  підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - спосіб виконання судового рішення, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленні наперед.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.
Відмовляючи в задоволені заяви Відповідача про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України. Разом з тим, судом враховано, що підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських  судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх  процесуальних  прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 73 ГПК України  доказами  є будь-які дані, на підставі яких  судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.  Докази  подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні  факти,  які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування Відповідач, подавши заяву про розстрочку виконання судового рішення, повинен довести  наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Однак, як встановив  суд  першої інстанції, Відповідач  в обґрунтування своєї заяви надав лише копії договорів поставки, укладені між АТ “Мелітопольський м`ясокомбінат” та його контрагентами та довідку про наявність дебіторської заборгованості у розмірі 735   854,81 грн. 
Натомість  місцевий господарський суд  проаналізувавши доводи Відповідача, викладені у заяві щодо розстрочення виконання судового рішення у справі та надані в обґрунтування вказаної заяви докази, з`ясувавши правову позицію Позивача щодо вказаної заяви,  дійшов обгрунтованого висновку, що Відповідач не довів наявність у нього виняткового випадку, тобто, обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі. При цьому, судом враховано, що Позивач і Відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну ( матеріальну ) відповідальність за свої дії та однакові ризики. А тому, невиконання Відповідачем зобов`язань може мати негативний вплив на діяльність підприємства позивача. 
З огляду на викладене апеляційний господарський  суд  погоджується з висновком  господарського  суду  першої інстанції про недоведеність з боку Відповідача підстав для надання розстрочки виконання рішення у даній справі.
Водночас, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини Відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Ст. 2 ГПК України  до основних засад (принципів) господарського судочинства відносить принцип верховенство права.
Один із елементів змісту принципу верховенства права Європейського суду з прав людини розглянув у справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року), в якому суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, варто розглядати як складник «судового розгляду» за змістом ст. 6 Конвенції (див. Рішення ЄСПЛ у Справі «Хорнсбі проти Греції»).
Ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам, утворює основу принципу правової визначеності і відображена в практиці Європейського суду з прав людини, що визнається в Україні джерелом права (ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Отже, оскаржуване рішення у частині відмови розстрочки виконання рішення  відповідає принципу правомірного очікування ( ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод) , у зв`язку з чим відповідає нормам матеріального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" залишити без задоволення. 

Рішення  Господарського суду Запорізької області від 29.01.2020р. у справі № 908/2901/19 залишити без змін. 

        Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

          Повний текст постанови складено  03.06.2020 р.
Головуючий суддя                                                                           І.М. Кощеєв
Суддя                                                                                            І. Л. Кузнецова
Суддя                                                                                          О.В. Чус