КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

ПОСТАНОВА
Іменем України 
25 травня 2020 року                                                                                           місто Київ
Справа №755/18742/19
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Лівінського С.В. (суддя-доповідач),
Березовенко Р.В.,
Суханової Є.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в особі представника Крилової Олени Леонідівни, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва, у складі судді Савлук Тетяни Василівни, від 05 грудня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(далі також АТ КБ «Приватбанк»), в особі представника Гребенюк О.С. звернулося до Дніпровського районного суду  позовом. Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 12190, 27 грн. 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» повернуто позивачу.
АТ КБ «Приватбанк» з судовим рішенням не погодилося та подало апеляційну скаргу. Просило ухвалу Дніпровського районного суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу не скористався і своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної  скарги до апеляційного суду не направив.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Повертаючи позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, оскільки відсутні докази, які вказують на те, що Гребенюк О.С. є керівником АТ КБ «Приватбанк» або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені АТ КБ «Приватбанк» як і не долучено доказів на підтвердження адвокатської діяльності представника Гребенюка О.С. , якими є свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю та Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, та відповідно договір про надання правової допомоги та ордер.
Колегія суддів з цими висновками суду першої інстанції  погодитися не може.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).          
Частиною другою статті 15 ЦПК України передбачено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною другою, четвертою статті 131-2 Конституції України засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника.
Відповідно до частин першої і другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Таким чином, у цивільному процесуальному законі передбачені випадки, в яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність, зокрема, це стосується представництва у малозначних справах.
Згідно із частиною шостою статті 19 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справи ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у цій справі становить 12 190, 27 грн, що станом на 01 січня  2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн x 100 = 192100,00 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ КБ «Приватбанк» у суді першої інстанції Гребенюком О.С. на підставі довіреності вимогам цивільного процесуального закону не суперечить.
Тому, висновок районного суду про обов`язкову участь у справі адвоката, як представника АТ КБ «Приватбанк» є помилковим. 
Оскільки з позовної заяви вбачається, що до неї було долучено підтвердження повноважень особи, що її підписала, районним судом, на думку колегії суддів, у даній справі допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до обмеження права АТ КБ «Приватбанк» на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та законних інтересів. 
За наведеного, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а ухвалу районного суду, на підставі п. 4) ч. 1 ст. 379 ЦПК України, через порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ч. 13 ст. 7, п. 6) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч. 1 ст. 379, ст. 381- 384 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити.  
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року скасувати, та направити справу для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи, касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках визначених ст. 389 ЦПК України.

Судді:                                                                                               С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко, 

Є.М. Суханова