УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/18226/18
Провадження № 22-ц/4820/821/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,
секретар судового засідання Садік Н.Д.,
з участю позивачки ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/18226/18 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року (суддя Приступа Д.І., повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства ЖЕД Колективного виробничого підприємства ПМК-33 про стягнення заробітної плати. 

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
09 серпня 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що з січня 2011 року вона працювала на посаді головного бухгалтера у Дочірньому підприємстві ЖЕД Колективного виробничого підприємства ПМК-33. Відповідно до наказу №4 від 30 червня 2018 року звільнена з роботи за власним бажанням. За період роботи з 01 червня 2017 року по 30 червня 2018 року їй нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 40404,40 грн.
Тому, позивачка просила стягнути з відповідача зазначену заборгованість по заробітній платі.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає безпідставним висновок суду про відсутність наказу про її звільнення з роботи. Суд не взяв до уваги, що всупереч вимогам ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» підприємство не виплатило їй нараховану заробітну плату в сумі 40404,40 грн і зазначена заборгованість підлягала стягненню з відповідача.
У засіданні апеляційного суду позивачка апеляційну скаргу підтримала. Представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. 
Згідно з п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що з січня 2011 року ОСОБА_1  перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Відповідно до наказу №2 від 03 січня 2011 року позивачка була призначена на посаду головного бухгалтера Дочірнього підприємства ЖЕД Колективного виробничого підприємства ПМК-33.
Припинення трудових відносин сторін не знайшло свого підтвердження в суді, оскільки ОСОБА_1 не заперечувала того, що наказ про її звільнення керівником підприємства не підписаний, запис про звільнення з роботи в трудову книжку внесений нею особисто.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
При відмові в позові про стягнення заробітної плати суд виходив з того, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження вимог, а саме: записів із головної бухгалтерської книги, відомостей про нараховану заробітну плату, підписаних керівником. 
Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ч. 1 - ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог про наявність нарахованої заробітної плати за період з червня 2017 року по червень 2018 року ОСОБА_1 надала індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України про заробітну плату для нарахування пенсії і відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, відповідно до яких за період з червня 2017 року по червень 2018 року позивачці нарахована заробітна плата у Дочірньому підприємстві ЖЕД Колективного виробничого підприємства ПМК-33 у розмірі 50121 грн 80 коп.
Зазначеним доказам не надав оцінки суд першої інстанції. Вони не спростовані будь-якими доказами відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідач не надав доказів виплати ОСОБА_1 нарахованої заробітної плати за період роботи з червня 2017 року по червень 2018 року. Заперечення проти позову мотивував лише не припиненням трудових відносин з працівником, яка самостійно внесла запис про звільнення до трудової книжки.
З урахуванням утримання податку на доходи фізичних осіб (18%) і військового збору (1,5%) виплаті позивачці підлягала заробітна плата у розмірі 40348 грн 05 коп.
У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що пред`явила вимоги про стягнення заробітної плати, визначеної з утриманням податку та інших обов`язкових платежів.
З огляду на викладене, заборгованість по заробітній платі в сумі 40348 грн 05 коп підлягає стягненню з Дочірнього підприємства ЖЕД Колективного виробничого підприємства ПМК-33 на користь позивачки.
Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
На підставі ч. 1 і ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99,86%) у сумі 1918 грн 31 коп.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково. 
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Дочірнього підприємства ЖЕД Колективного виробничого підприємства ПМК-33 (місцезнаходження вул. Леніна, 4, село Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область, ІК ЄДРПОУ 23841185) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 40348 грн 05 коп (сорок тисяч триста сорок вісім грн 05 коп), що визначена з утриманням податку та інших обов`язкових платежів. 
В решті вимог відмовити. 
Стягнути з Дочірнього підприємства ЖЕД Колективного виробничого підприємства ПМК-33 на користь держави судовий збір у сумі 767 грн 32 коп (сімсот шістдесят сім грн 32 коп).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай 

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта