Справа № 344/16105/19 
Провадження № 22-ц/4808/657/20 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О.В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючої                 Пнівчук О.В.
суддів:                Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.
секретаря                Турів О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року, у складі судді Шамотайла О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Цалина Андрія Богдановича, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, 
в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ОСОБА_1  та ОСОБА_2  звернулися в суд з позовом до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Цалина А.Б., треті особи:  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  про скасування рішення державного реєстратора в частині державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за номером запису 30676398 за AT «Укрсоцбанк».
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили що банком було одночасно застосовано два способи захисту прав Іпотекодержателя - судовий та позасудовий; при здійсненні реєстраційних дій на спірне майно існувало обтяження: заборона на відчуження нерухомого майна, а при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна, державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте; банк не надав державному реєстратору детальний розрахунок боргу та не довів його безспірність всупереч ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»; повного необхідного пакету документів у відповідності до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» банком на час реєстрації не було подано державному реєстратору.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року замінено відповідача у справі - АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Цалина А.Б. від 19.02.2019 року в частині державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за номером запису 30676398 за AT «Укрсоцбанк».
Стягнуто з АТ «Альфа Банк» на користь  ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Не погодившись з рішенням суду представник АТ «Альфа банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначив, що посилання суду на те, що за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте є необґрунтованим, оскільки процедура реєстрації права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, врегульована Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого КМУ від 25.12.2015 року №1127.
Згідно п. 61 вказаного Порядку ( в редакції на час державної реєстрації) наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації прав власності за іпотекодержателем.
Судом, на думку представника банку, не було враховано те, що право власності за іпотекодержателем було зареєстровано 19.02.2019 року, тобто після того, як 04.02.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо кредитування» відповідно ч.4 ст.24 доповнено п.7 – відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у п.6 ч.1 цієї статті не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем – фінансовою установою в порядку, передбаченому ст.33-38 ЗУ «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».
Апелянт вважає безпідставним задоволенням позовних вимог з підстав наявності арештів на спірне майно на час реєстрації права власності за іпотекодержателем, оскільки така прийнята щодо правовідносин які виникли та існували за іншого правового регулювання, а обтяження які були накладені на таке спірне майно відносились не до звичайних речових прав, а до рішень судів які були прийняті в результаті задоволення заяв про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.
Крім того, сума боргу в розмірі, яку виставив відповідач не є безспірною та суттєво відрізняється від визначеного судом розміру заборгованості.
На думку представника АТ «Альфа Банк» позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, позивач просив суд визнати рішення державного реєстратора протиправними та скасувати його, а не скасувати відповідні записи про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. 
Апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким відмовити в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначили, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. 
У судовому засіданні представник апелянта АТ «Альфа Банк» - ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_6 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Державний реєстратор Цалин А.Б., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення вищезазначеним вимогам не відповідає.
Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження спірного майна, державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій до того часу коли таке обтяження не буде знято, а також те, що виставлена відповідачем сума боргу не є безспірною та суттєво відрізняється від визначеного судом розміру заборгованості. 
Однак з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 30.12.2003 року ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 набули право власності (спільна сумісна) на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 24).
Із матеріалів справи вбачається що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» 14.03.2007 року укладено кредитний договір, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 20000,00 дол. США.
14.03.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як майновими поручителями за зобов`язаннями ОСОБА_1   по договору  про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року було укладено іпотечний договір, за яким іпотекодавці - ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передали в іпотеку іпотекодержателю АКБ «Укрсоцбанк» нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 
Постановою головного державного виконавця Рибак М.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження  від 05.05.2015 року за виконавчим листом №344/9800/2014, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 (на квартиру АДРЕСА_1 ) в межах суми звернення стягнення 205640,31 грн. (а.с.15)
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.03.2019 року в справі №344/3732/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк»  до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів  - ОСОБА_1 про звернення стягнення в розмірі 579805,65 грн. по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року на предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 позов задоволено частково та в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року в розмірі 205640,31 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с.20-23).
Встановлено, що зазначене рішення суду не виконано. 
19 лютого 2019 року державним реєстратором Цалин А.Б. здійснено за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» запис №30676398, яким змінено власників трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду 30 грудня 2003 року в частках по 1/4 кожному на ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою для здійснення даного запису зазначено іпотечний договір Д-431 від 26.04.2006 року, та повідомлення про звернення на предмет іпотеки від 07.09.2018 року.
19.08.2019 року  АТ «Укрсоцбанк» звернулося до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з вимогою про виселення та зняття з реєстраційного обліку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону).
Умовами Іпотечного договору (п.4.1, 4.3) укладеного між сторонами передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодавці в будь-який час до моменту реалізації предмета іпотеки мають право припинити звернення на нього стягнення шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.
Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки (за вибором іпотекодержателя) Договором передбачено передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 
Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.
Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку).
Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на час здійснення державної реєстрації) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.
Відповідно до п.7 ч.4 зазначеної статті відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.
Відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127  (в редакції чинній станом на час здійснення державної рестрації  речових прав) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.
Відповідно до ч.2 ст. 35 закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Укрсоцбанк» надав державному реєстратору копію вимоги про усунення порушень № 148/18 від 07.09.2018 року, яка надіслана рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення цінного листа іпотекодавцям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , докази надіслання цих вимог та вручення всім адресатам 12.09.2018 року, про що свідчать підписи про їх отримання (а.с. 82-91). 
Вимога про усунення порушень позичальником та іпотекодавцями у відведений тридцяти денний строк виконана не була. 
Посилання позивачів на те, що  відповідно до надісланого АТ «Укрсоцбанк» повідомлення  від 07.09.2018 року  про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням  сума боргу за кредитним договором складає 579805,65 грн, в той час як згідно судових рішень, які набрали законної сили сума боргу складає 205640 грн, тобто сума боргу яку виставив відповідач не є безспірною, а тому у державного реєстратора були відсутні підстави для здійснення державної реєстрації не заслуговують на увагу, оскільки позивачі не заперечують факт неналежного виконання як позичальником так і іпотекодавцями забезпеченого іпотекою зобов`язання за кредитним договором. 
Відповідно до ч.5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Таким чином, позивачі не позбавлені права у встановленому законом порядку порушити питання відшкодування різниці вартості предмета іпотеки та розміру забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зібраним доказам по справі та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора в частині державної реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».
У зв`язку з наведеним, рішення суду відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України, з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути на користь Акціонерного товариства «Альфа банк» понесені судові витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі по 576, 30 з кожного.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа Банк» задовольнити, рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року скасувати та постановити нове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Цалина Андрія Богдановича, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Цалина Андрія Богдановича від 19 лютого 2019 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , номер запису 30676398 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа банк» (місцезнаходження: 03150, Україна м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 ЄДРПОУ: 23494714) понесені судові витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі по 576, 30 (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок ) з кожного.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 травня 2020 року.

Головуюча                                                                О.В. Пнівчук 
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
       Л.В. Ясеновенко