Постанова   
Іменем України      
 
02 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 530/1231/16-ц
провадження № 61-43301св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
треті особи: служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, Дейкалівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області, Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року в складі судді Дем`янченка С. М. та постанову Апеляційного суду Полтавської області 
від 24 липня 2018 року в складі колегії суддів: Чумак О. В., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: служба 
у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, Дейкалівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області, Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про встановлення факту батьківства.
Позовна заява мотивована тим, що з 2010 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 вона зареєструвала народження доньки у відділі реєстрації актів цивільного стану Зінківського районного управління юстиції, актовий запис № 52. По-батькові доньки було записано відповідно до частини першої статті 135 СК України за вказівкою матері. ОСОБА_4 визнав себе батьком дитини, проте перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, тому прізвище дочці дати не міг. Вони збиралися оформити офіційно свої стосунки до того часу, як дочка піде до школи, проте не встигли цього зробити, оскільки 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер.
Посилаючись на вказані обставини, просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_4 стосовно дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 червня 
2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2018 року, позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства задоволено.
Встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пятигори Тетіївського району Київської області, стосовно доньки ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Зіньків Полтавської області. 
Суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції надав правильну оцінку генотипоскопічному дослідженню, що в сукупності з іншими доказами підтверджує факт батьківства померлого ОСОБА_4 стосовно дочки ОСОБА_6 . 
Аргументи учасників справи
У серпні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, 
в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправомірно застосували положення частини першої статті 135 СК України, оскільки дитина записана за прізвищем батька, не витребували і не дослідили актовий запис про народження ОСОБА_3 ; свідки, які були допитані в суді першої інстанції, 
є заінтересованими особами щодо вирішення спору на користь позивачки; позивачка неправильно обрала спосіб захисту свого права, оскільки наявні 
у справі докази доводять факт визнання батьківства, тоді як предметом позову є встановлення факту батьківства; у справі немає доказів про здійснення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, вважає безпідставним стягнення коштів за проведення експертизи.
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.
Рух справи
УхвалоюВерховного Суду від 17 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі, зупинено виконання рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року в частині стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 551,20 грн, судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн та витрат, пов`язаних зпроведенням експертизи в сумі 16 000,00 грн.
03 жовтня 2019 року справу передано судді-доповідачу Краснощокову Є. В.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Зіньків Зіньківського району Полтавської області, її батьком записаний ОСОБА_10 ,  а матір`ю - ОСОБА_1 (а. с. 5). 
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 29 квітня 2016 року № 00016603792, 05 липня 2012 року реєстратором відділу ДРАЦС Зінківського РУЮ Полтавської області внесено актовий запис № 52 про народження  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у м. Зіньків Зіньківського району Полтавської області, Україна. Відомості про батька: ОСОБА_11 . Відомості про матір: ОСОБА_1 . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК Українизі слів матері (а. с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер.
Відповідно до висновку генотипоскопічого дослідження № 15058 від 05 грудня 2017 року, складеного Медико-генетичним центром «Мама-Папа», імовірність того, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_10 , 
ІНФОРМАЦІЯ_6 , являються полусиблингами, тобто мають одного спільного батька, за результатами проведеного дослідження складає 99,995 %. Імовірність того, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , являються полусиблингами, тобто мають одного спільного батька, за результатами проведеного дослідження, складає 99,98 %. Таким чином, якщо померлий ОСОБА_10 
є біологічним батьком ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , то він є і біологічним батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 125 CК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними 
у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини 
у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). 
Встановивши, що на момент народження ОСОБА_6 її батьки не перебували 
у зареєстрованому шлюбі між собою, але спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відомості про батька зазначені у відповідності до статті 135 СК України за вказівкою матері, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, зробив правильний висновок про те, що 
ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суди також встановили, що позивачем надано на підтвердження оплати витрат на правничу допомогу квитанцію № 64/16 від 07 вересня 2016 р. про сплату 
2 000 грн адвокату Школьному  В. А. за підготовку позовної заяви та участь 
в суді, який здійснював її представництво на підставі ордеру ПТ № 000187 про надання правової допомоги від 07 вересня 2016 року (т. 1 а. с. 21, 22); оплата за проведення генотипоскопічого дослідження підтверджена позивачем квитанціями на загальну суму 16 000 грн (т. 1 а. с. 31-32), у зв`язку з чим обґрунтовано стягнули зазначені судові витрати з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення суду першої та апеляційної інстанції ? без змін.
У зв?язку з цим підлягає поновленню виконання рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року, зупинене в частині стягнення судових витрат ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку. 
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 436 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 червня 
2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 
2018 року залишити без змін.
Поновити виконання рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                              Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат