ПОСТАНОВА
Іменем України

26 травня 2020 року 
Київ
справа №640/16220/16-а
адміністративне провадження №К/9901/20359/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -            Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                   Смоковича М.І., 
                                                                           Шевцової Н.В., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні 

касаційну скаргу заступника командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Зізіна Володимира Вікторовича на постанову Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року (головуючий суддя - Чередник В.Є.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року (головуючий суддя - Бенедик А.П., судді - Донець Л.О., Мельнікова Л.В.) у справі № 640/16220/16-а 
за позовом ОСОБА_1 
до заступника командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Зізіна Володимира Вікторовича  
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до заступника командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Зізіна Володимира Вікторовича, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові, лейтенанта поліції Зізіна В.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 17.10.2016 року у м. Харкові по вул. Червоношкільна Набережна, біля будинку № 26; скасувати постанову серії АР №110165 по справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові, лейтенанта поліції Зізіним В.В., відносно позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Поданий позов обґрунтовувався тим, що оскаржувана постанова винесена інспектором з порушенням норм діючого законодавства, що полягають у розгляді справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці зупинки, що не відповідає положенням ст. 276 КУпАП. Також винесена без проведення розгляду адміністративної справи, що стало наслідком порушення прав позивача, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з чого вбачається невідповідність дій відповідача положенням ст. 283 КУпАП. Крім того, як на підставу скасування вищевказаної постанови, позивач посилається на незаконні дії інспектора з приводу позбавлення його будь-якої можливості скористатися своїми процесуальними правами, які чітко визначені ст. 268 КУпАП, зокрема, позбавленням останнього права на правову допомогу його захисника, не роз`ясненням йому прав та обов`язків, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову заступника командира роти № 6 батальйону № 2 управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зізіна В.В., серія АР № 110165 від 17.10.2016 р. відносно позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,0 грн.
Ухвалюючи рішення у справі, суд зазначив, що відповідачем під час винесення постанови були грубо порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи, оскільки не було взято до уваги численні клопотання позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що полягали у наданні можливості скористатись правовою допомогою свого адвоката, що прямо передбачено положенням ч. 1 ст. 268 КУпАП. При цьому, відповідачем не були роз`яснені позивачу належні йому процесуальні права та обов`язки, а також не було надано жодної можливості останньому надати свої пояснення та докази на їх підтвердження.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року апеляційну скаргу заступника командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Зізіна Володимира Вікторовича залишено без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року залишено без змін.
Апеляційний суд виходив з того, що відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України не доведено під час судового розгляду справи правомірність власних дій під час винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову щодо її скасування.  Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Колегія суддів дійшла висновку, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
31 березня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга заступника командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Зізіна Володимира Вікторовича на постанову Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року, в якій відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, направити справу на новий судовий розгляд. 
На обгрунтування поданої касаційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків суду першої та апеляційної інстанції фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначив, що дії відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу відповідають вимогам діючого законодавства. Факт скоєння позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена на підставі зібраних доказів та відповідає вимогам   ст. 283 КУпАП. Доводи позивача є голослівними та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Немає клопотання про розгляд справи за участю скаржника.   
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.10.2016 року заступником командира роти № 6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Зізіним В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 110165, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2   ст. 122 КУпАП   та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.
Як вбачається із вказаної постанови, позивач 17.10.2016 року о 13.50 год. у м. Харкові по вулиці Червоношкільна набережна, біля будинку № 26, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Multivan, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Конєва та Нетеченській набережній, при наявності дорожнього знаку 5.16, здійснив рух на трамвайній колії попутного напрямку руху, чим порушив п. 11.8   ПДР   України.
Позивач, не погоджуючись із правомірністю дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу та правомірністю притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови, звернувся до суду із даним позовом.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання   Конституції   і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням   Кодексу України про адміністративні правопорушення   (далі -   КУпАП).
Зі змісту ч. 2   ст.122 КУпАП   вбачається, що Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Із змісту п. 11.8. ПДР України по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду, без виїзду на трамвайну колію. На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку в тих самих випадках, але за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків 5.16-5.19.Поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками 5.16, 5.18 або розміткою 1.18.
В усіх випадках не повинно створюватися перешкод для руху трамвая.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім цього, ч. 1   ст. 251 КУпАП   встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до с.222   КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення   правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі   статтею 268 КУпАП   особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За приписами   статті 252 КУпАП   орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що факт вчинення інкримінованого ОСОБА_2 і . адміністративного правопорушення як останнім, так і його представником під час судового розгляду не заперечувався.
На момент складання спірної постанови відповідач мав спеціальне звання і мав право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення   правил дорожнього руху   та накладати адміністративні стягнення, отже діяв у межах свої повноважень.
Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства України, зокрема, частин 2 та 4   статті 258 КУпАП, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог   статті 283 цього Кодексу.
Суд приходить до переконання, що відповідачем не в повній мірі дотримано вимоги   статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки перед складанням постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача не були заслухані пояснення водія, що в свою чергу, виключає надання об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою. Однак, відповідачем не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Доводи, які наводяться скаржником в касаційній скарзі, не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального або матеріального права при прийнятті оскаржуваних рішень та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і встановлених обставин справи.
З огляду на встановлені судами обставини справи, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, щодо неправомірності дій відповідача, у зв`язку з чим суди дійшли до правильного висновку про задоволення позову.
Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, - 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу заступника командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Зізіна В.В. - залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                                                                          Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                                                                                            М.І. Смокович                                                                                                                                                                                                                                                                                                    
                                                                                              Н.В. Шевцова