справа № 2-1215/11
провадження № 22-ц/824/4172/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
10 березня 2020 року                                                                              м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька  К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання -  Костецької М.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі        №2-1215/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даною заявою, в якій просить замінити її як правонаступника стягувача у виконавчому провадженні №32712039 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 09 квітня 2012 року, у справі № 2-1215/11 на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2011 року.
В обґрунтування заяви про заміну сторони її правонаступником зазначає, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2011 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року в сумі 835 841 доларів США 96 центів та заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LК/ZP/10-2008/3943 від 01 жовтня 2008 року в розмірі -   239 951 грн 82 коп. 
На підставі вказаного судового рішення, видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Київській області та розпочате виконавче провадження № 32712039.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2015 року замінено стягувача у виконавчому провадження №32712039 з ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».
27 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а у подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» укладено договори купівлі-продажу прав вимоги №1526/К та №1526/1, за якими останнє набуло у власність права вимоги, які виникли на підставі кредитного договору від 03 квітня 2007 року № 49.4/22/07-Zn та іпотечного договору від 03 квітня 2007 року №49.8/22/187/07.
24 вересня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1526/2, за яким права вимоги, що ґрунтуються на підставі кредитного договору від 03 квітня 2007 року №49.4/22/07-Zn та іпотечного договору від 03 квітня 2007 року №49.8/22/187/07 перейшли у власність ОСОБА_2 . З підстав заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, заявник звернулася до суду.
 Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із указаною ухвалою представником ОСОБА_1 - адвокатом Цой Д.С. до Київського апеляційного суду подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про заміну стягувача його правонаступником.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_2 було набуто право вимоги до боржника на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги №1526/2, який по своїй природі є договором цесії а не факторингу, тому вона має право бути стороною цього договору як фізична особа. У доводах апеляційної скарги зазначено, також, що договір купівлі-продажу прав вимоги є чинним та ніким не оскарженим.
Попереднім стягувачем ТОВ "Фіеансова компанія "Амбрелла" подані до суду письмові пояснення, у яких товариство апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 щодо заміни її, як їхнього правонаступника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа суду, оскільки її право ґрунтується на законі та умовах договору.
Цой Д.С. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив оскаржувану ухвалу скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа суду, суд першої інстанції керувався тим, що відступлення права вимоги (на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги) за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор банк або інша фінансова установа. Ухвалюючи судове рішення суд керувався викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/646/11) та від 11 вересня 2018 року (справа №909/968/16) правовою позицією.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2012 року, стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року в сумі 835 841 доларів США 96 центів, що станом на 03 лютого 2011 року у співвідношенні іноземної валюти до національної грошової одиниці становить 6638 006 грн 09 коп. та заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LК/ZP/10-2008/3943 від 01 жовтня 2008 року в розмірі 239 951 грн. 82 коп.
На підставі вищевказаного рішення суду 09 квітня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області, видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Київській області виконавче провадження № 32712039.
З Інформації про виконавче провадження вбачається, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 23 травня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-1215/11.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2015 року замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні № 32712039 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1215/11, виданого 09 квітня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області.
У подальшому 27 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1526/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований у реєстрі за №998, за яким покупець набув у власність право вимоги до боржників у тому числі й ОСОБА_1 за кредитним договором від 03 квітня 2007 року №49.4/22/07-Zn та іпотечним договором від 03 квітня 2007 року №49.8/22/187/07.
Цього ж дня, 27 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1526/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований у реєстрі за №999. За умовами вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» набула у власність права вимоги до боржників, зокрема ОСОБА_1 за кредитним договором від 03 квітня 2007 року №49.4/22/07-Zn та іпотечним договором від 03 квітня 2007 року №49.8/22/187/07.
24 вересня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., зареєстрований у реєстрі № 2052. З вказаного договору вбачається, що ОСОБА_2 прийняла у власність право вимоги, яке включає право вимоги до боржника, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеним договором та/або на інших підставах, наведених у додатку № 1 до цього договору; права власності на права вимоги, а також інші права кредитора. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 набула право вимоги до боржника ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 03 квітня 2007 року № 49.4/22/07-Zn та іпотечного договору від 03 квітня 2007 року №49.8/22/187/07.
Відповідно до пункту 5.6 цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін та нотаріального посвідчення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. 
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. 
Згідно з частин 1, 2, 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частин 2 статті 11 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. 
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України визначено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частин 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК Україниза заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13. 
Отже, зважаючи на норму статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", ОСОБА_2 набула статусу сторони виконавчого провадження - стягувача.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК Українита статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".
Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 набула права грошової вимоги на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, що суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, є помилковим, оскільки в силу статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
При вирішенні указаного спору суд першої інстанції керувався правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа №465/646/11) та від 11 вересня 2018 року (справа №909/968/16), предметом перевірки яких було застосування норм права при вирішенні спорів щодо розмежування договорів факторингу та інших способів відступлення права вимоги, а саме статей 512 та 1077 ЦК України.
При цьому, у пункті 75 та 106 постанови Великої Палати Верховного Суду 11 вересня 2018 року (справа №909/968/16) зазначено, що у разі оскарження договору про відступлення права вимоги (незалежно від назви цього договору), такий правочин про відступлення права вимоги підлягає визнанню недійсним відповідно до частини першої статті 215  ЦК України, а саме як оспорюваний правочин, що суперечить цьому Кодексу щодо вимог до форми, змісту, суб`єктного складу. 
Висновків щодо наявності підстав для визнання нікчемними на підставі частини 2 статті 215 ЦК України договорів про відступлення права вимоги, за якими кредитор відступив фізичній особі право грошової вимоги до боржника за кредитним договором під час виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, указана постанова Великої Палати Верховного Суду не містить.
Отже, укладений  24 вересня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу прав вимоги №1526/2, який сторонами не оскаржено, не може бути визнаний недійсним судом відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України.
Крім того, звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості первісний кредитор ПАТ "Кредитпромбанк" обґрунтовував свій позов наявністю підстав для дострокового повернення позики, що залишилась, та сплати процентів унаслідок неналежного виконання зобов`язань боржником. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Таким чином, ОСОБА_2 набула за договором відступлення права вимоги лише права до боржника ОСОБА_1 щодо стягнення присудженої за рішенням суду суми, якому не притаманні ознаки характерні для договору факторингу, зокрема надання фінансових послуг, здійснення фінансових операцій шляхом надання в розпорядження боржникові грошових коштів, зокрема на підставі договору, дія якого закінчена. Отже висновок суду першої інстанції про те, що між попереднім і новим стягувачем був укладений договір факторингу, а не договір цесії, не відповідає матеріалам справи.
Судом першої інстанції обставини, що були заявлені ОСОБА_2 як підстава для звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, у повному обсязі встановлені не були, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволені цієї заяви.
Враховуючи наведене оскаржуване рішення підлягає скасуванню відповідно до статті 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2   про заміну ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2012 року у справі №2-1215/11, виданого на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2011 року.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389, 442 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_2 задовольнити та змінити стягувача його правонаступником ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні №32712039 з примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2012 року у справі №2-1215/11, виданого на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2011 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                                          Т.О. Писана
 
Судді                                                                                       К.П. Приходько
 
                                                                                                 С.О. Журба