Справа № 2-5589/11 	Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М. 	
Провадження № 22-ц/802/302/20  Категорія: 84 	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
з участю: 
секретаря судового засідання Вергуна Т. С., 
представника боржника адвоката Москвичова С. І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-5589/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, боржник - ОСОБА_2 , орган державної виконавчої служби - Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції, за апеляційною скаргою стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:
30 жовтня 2019 року стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» звернувся в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-5589/2011 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (боржник ОСОБА_2 ), мотивуючи її тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2011, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 151 527 (сто п`ятдесят одна тисяча п`ятсот двадцять сім) гривень 11 копійок та судові витрати по справі, а саме: 1515 (одну тисячу п`ятсот п`ятнадцять) гривень 27 копійок судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1635 (одну тисячу шістсот тридцять п`ять) гривень 27 копійок, по 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 63 копійки з кожного. 19.04.2012 головним державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ Поляковою В. Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 32666889. Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень 02.08.2017 державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ Трикош І. О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. В заяві про видачу дубліката виконавчого листа стягувач вказує на те, що постанова державного виконавця до ПАТ «Дельта Банк» не надходила, що підтверджується довідкою про відомості щодо реєстрації вхідної кореспонденції. З листа, отриманого на запит стягувача, з`ясовано, що згідно бази даних АСВП виконавчий документ по даній справі по боржнику ОСОБА_2 після 02.08.2015 до Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області не пред`являвся, виконавче провадження знищено згідно порядку роботи з документами. Відтак, стягувач позбавлений можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання виконавчого листа для його повторного пред`явлення. Покликаючись на п.17.4 Перехідних положень ЦПК України стягував просить видати дублікат виконавчого документа, оскільки рішення суду не виконано.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що згідно відомостей, що знаходяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП), 02.08.2017 державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Трикош І. О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженні № 32666889 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та договором поруки в користь АТ «Дельта Банк» в сумі 151527,77 грн та судових витрат по справі в сумі 817,63 грн. Вказаний факт підтверджує те, що трирічний строк на повторне пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, не закінчився і стягувач має право повторно пред`явити виконавчий лист по даній справі до виконання до 02.08.2020. Також в апеляційній скарзі вказно, що суд першої інстанції не врахував того, що Верховний Суд неодноразово приходив до висновку, що для видачі дубліката виконавчого листа стягувачу достатньо суду, як доказу у справі, довідки з виконавчої служби про те, що виконавчий лист від виконавчої служби до стягувача не надходив, а також перевірити чи рішення не скасоване. Вказані довідки були долучені до заяви банку, а в матеріалах справи наявні докази того, що рішення суду не було скасоване.
Таким чином, покликаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, стягувач просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву стягувача про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.
       Відзиви на апеляційну скаргу в даній справі не надходили.
Представник боржника адвокат Москвичов С.І. апеляційну скаргу не визнав та просив залишити її без задоволення. Інші учасники справи, їх представники в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явились.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим,  що стягувачем не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування твердження про втрату виконавчого листа. Прийняття судом тверджень ПАТ «Дельта Банк», як належних доказів в обґрунтування заявлених вимог про втрату виконавчого листа, фактично порушить право боржника на правову визначеність (передбачуваність), що випливає із застосованого у ст. 6 Конвенції словосполучення «встановлений законом» згідно рішення Європейського суду з прав людини, а також право на дотримання судом принципу рівності і змагальності сторін, оскільки в наведеній ситуації судом необґрунтовано буде віддано перевагу інтересам стягувача як перед законом, так і перед судом.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2011 позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 151 527 грн 11 коп. та по 817 грн 63 коп. з кожного судових витрат (а.с. 42-43).
Постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС ЛМУЮ Полякової В. Г. від 10.04.2012 було відкрито виконавче провадження № 32666889 з виконання виконавчого листа, виданого судом у даній справі щодо боржника ОСОБА_2 .
Постановою державного виконавця від 02.08.2017 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
В той же час одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції, є рівність сторін. Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду.
Положення пункту 1 ст. 6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
З інформації від 25.10.2019 № 32001, наданої Першим відділом ДВС міста Луцьк УДВС ГТУЮ у Волинській області, встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого судом у даній справі щодо боржника ОСОБА_2 , та постановою державного виконавця від 02.08.2017 було повернуто стягувачу та повторно до виконання пред`явлено не було (а.с. 139).
Довідку від 18.10. 2019 про те, що згідно журналу вхідної кореспонденції, на дату її видачі, оригінал виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 від Першого відділу ДВС м. Луцьк до АТ «Дельта Банк» суд першої інстанції підставно не взяв до уваги.
Таким чином судом встановлено наступне:
- заочне рішення суду від 20.09.2011 року набрало законної сили 27.10.2011;
- виконавчий лист було пред`явлено до виконання 10 квітня 2012 року;
- 10 квітня 2012 року виконавче провадження № 32666889 за вказаним виконавчим листом було відкрито (а.с. 135);
-  02 серпня 2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 136).
За змістом частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого листа) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
За п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання у такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, втановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, банк звернувся із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання 10.04.2012 і після цього лише 18.10.2019 року звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області із запитом про надання йому інформації про хід виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором.
Стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.
Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, про порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Покликання в апеляційній скарзі на ту обставину, що у рішенні суду неправильно зазначено, що постановою державного виконавця від 29.10.2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу, тоді як виконавчий документ стосовно ОСОБА_2 було повернуто стягувачу постановою від 02.08.2017 року, не впливає на правильність висновків суду щодо безпідставності заяви про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа в цьому разі також пропущено. Крім того, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, найперше виходив з того, що стягувачем не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування свого твердження про втрату виконавчого листа.
Приймаючи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та  погоджується з висновками суду першої інстанції. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії судді

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий 

Судді