Постанова
Іменем України
02 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 471/162/14-ц
провадження № 61-37979св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В. 
учасники справи:
заявник - Братське районне відділення Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, 
стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
боржник - ОСОБА_1 (помер), 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року у складі суддів: Крамаренко Т. В., Темнікової В. І., Бондаренко Т. З., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року Братський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Братський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області) звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Заява обґрунтована тим, на виконанні у Братському РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться на виконанні виконавчий лист №471/162/14-ц, виданий Братським районним судом Миколаївської області 26 березня 2014 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний Ощадний банк України», банк) заборгованості у сумі 80 229,93 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_1 - помер. 
Згідно з інформацією з Братської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_1 за претензією ПАТ «Державний ощадний банк України» заведена спадкова справа. За даними Братської селищної ради на момент смерті разом із боржником зареєстровані - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, то Братський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області просив суд замінити сторону виконавчого провадження з боржника ОСОБА_1 на його спадкоємців.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2018 року заяву Братського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області задоволено частково. 
Замінено у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у цивільній справі                  № 471/162/14-ц сторону виконавчого провадження боржника ОСОБА_1 його правонаступником ОСОБА_5 .  В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що на момент смерті ОСОБА_1 разом з ним зареєстрована його мати ОСОБА_5 , а відтак вона як спадкоємиця першої черги є його правонаступницею та повинна задовольнити вимоги кредитора.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2018 року скасовано, у задоволенні заяви Братського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено. 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що державний виконавець після смерті боржника - фізичної особи зобов`язаний закінчити виконавче провадження незалежно від того, чи допускають його обов`язки перед кредитором правонаступництво. Обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, в межах вартості одержаного у спадщину майна, передбачений статтею 1282 ЦК України.
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
14 червня 2018 року ПАТ «Державний Ощадний банк України» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано скасував ухвалу суду першої інстанції, чим позбавив банк на отримання заборгованості в сумі 80 229,93 грн від спадкоємців боржника. 
На виконанні у Братського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться виконавчий лист №471/162/14-ц, виданий Братським районним судом Миколаївської області 26 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість у сумі 80 229,93 грн. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник помер, то виконавчі провадження були закриті, але за розглядом скарги стягувача, провадження були поновлені та наразі перебувають на виконанні. 
Згідно з інформацією з Братської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_1 заведена спадкова справа. За даними Братської селищної ради на момент смерті разом із боржником зареєстровані - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , то відповідно до вимог статті 1268 ЦК України вважає, що спадкоємці прийняли спадщину. Отже, відповідно до вимог закону має відбутися заміна сторони за заявою з метою виконання судового рішення  Братського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2014 року.
У разі правонаступництва в порядку спадкування на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття боржника, у зв`язку із чим припиняється його статус сторони виконавчого провадження та його заміна належним боржником провадиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони, якою є кредитор.
Закінчення виконавчого провадження внаслідок смерті боржника не позбавляє права порушувати питання про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки протилежне унеможливить чи значно утруднить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що може розцінюватись, як відмова в доступі до суду.
Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-ІХ (далі - Закон №460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у червні 2018 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-ІХ.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2014 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у сумі 80 229,93 грн. 
На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 471/162/14-ц (а. с. 147-150).
ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією актового запису від 16 червня 2016 року №70 (а. с. 140).
Згідно з довідкою Братської селищної ради Братського району Миколаївської області від 03 березня 2017 року разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_2 , 1968 року народження, ОСОБА_3 , 1971 року народження, ОСОБА_4 ,                    1999 року народження, ОСОБА_5 , 1937 року народження та ОСОБА_6 ,                   1992 року народження (а. с. 6).
За інформацією із Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 03 серпня 2017 року, після смерті ОСОБА_1 заведена спадкова справа                       №17/2017.
Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 11).
Відповідно до копії актового запису про народження від 10 квітня 1971 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 138).
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтею 2 ЦПК України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. 
За змістом статті 129 -1 Конституції Українисуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України)
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника, до якого у кредитора існує грошове зобов`язання, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша статті 1282 ЦК України).
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення заборгованості включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 676/1958/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 лютого 2019 року у справі № 49/157-06.
Відповідно до статті 15 Закону суб`єктом звернення до суду про заміну сторони її правонаступником є виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа. 
Із матеріалів справи випливає, що у визначені статтею 1281 ЦК України строки стягувач дії щодо заміни сторони правонаступником не вчинив.
Суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що банк не позбавлений як кредитор права пред`явити вимоги до спадкоємців боржника в порядку передбаченому статтями 1281, 1282 ЦК України.
З огляду на викладене доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають, зводяться до незгоди з судовим рішенням. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           А. С. Олійник
С. О. Погрібний
В. В. Яремко