ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3523/20 Справа № 177/445/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 177/445/19
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.
сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідачка -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року, яке ухвалене суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області о 17 годині 09 хвилин та повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року  ОСОБА_1  звернулась до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до  ОСОБА_2  про визнання права власності в порядку набувальної давності.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю передано на розгляд до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, за територіальною підсудністю.
Позов мотивовано тим, що  ОСОБА_1 , бажаючи покращити своє житло звернулась до агентства нерухомості" Альфа" з метою продажу квартири на мікрорайоні Зарічному у місті Кривому Розі та придбання квартири на мікрорайоні Східний у місті Кривому Розі. Агенством нерухомості для позивачки була знайдена не приватизована квартира АДРЕСА_2 , в якій проживали ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 з співмешканцем. 
За надані позивачкою гроші ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погасили борги за квартиру та подали документи на приватизацію квартири.
Згодом позивачка передала ОСОБА_3 , в присутності ОСОБА_4 та представника агентства нерухомості, за продаж квартири тридцять тисяч доларів США, оформивши їх, як договір завдатку. Згідно даного договору купівля продаж повинна була бути здійснена нотаріально 10 грудня 2008 року. Також в п. 6.1 договору завдатку, вказано, що позивач провела повний розрахунок з продавцем в сумі 30 тисяч доларів США.
До 10 грудня 2008 року договір купівлі продажу нотаріально оформлений не був, в зв`язку з затримкою отримання права власності на квартиру, яке було отримано, тільки 18 грудня 2008 року. Згідно домовленості між сторонами позивач вселилася в дану квартиру і почала в ній проживати. 16 грудня 2008 року, в день отримання свідоцтва про право власності на квартиру, передчасно померла ОСОБА_3 , так і не оформивши нотаріально договір купівлі-продажу.
В нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_5 , позивачка в свою чергу направила офіційно лист в нотаріальну контору, про попередження спадкоємців про існування кредиторської заборгованості спадкодавця.
Рішенням Кривоірзького районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ) суму авансу в розмірі 210 000, 00 грн., а також судові витрати по справі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 звернулася з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво так і не отримала, знаючи про кредиторську заборгованість.
По теперішній час позивачка проживає в спірній квартирі, зробила ремонт, сплачує комунальні платежі, відповідачка ОСОБА_2 жодного разу на зв`язок зі нею не виходила, свідоцтво про право на отримання спадщини не отримувала, кредиторську заборгованість не погашувала, жодного платежу позивачка не отримувала.
ОСОБА_1 просила суд визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 .
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вона проживає у квартирі більше 10 років, відкрито володіє квартирою, уклала договори з комунальними службами, сплачує комунальні послуги, в зв`язку з чим у неї виникло право звернення до суду про визнання права власності на спірну квартиру за набувальною давністю. Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що у квартири є власники, які не бажають оформити право власності суперечить чинному законодавству, так як право власності на квартиру виникає з моменту державної реєстрації даного нерухомого майна.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 та її представника - адвоката Мотрука В.І., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.12.2008 року, виданого згідно розпорядження № Д756 від 01.12.2008 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ( а.с. 10).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Довгинцівським відділом реєстрації актів  цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 26 грудня 2008 року, актовий запис № 1548, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років ( а.с. 11).
Згідно повідомлення Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 15.03.2011 року про спадкову справу, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Четвертій Криворізькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за № 282/2009. Заяву подано дочкою - ОСОБА_2 та чоловіком ОСОБА_5 ( а.с. 19).
Рішенням Кривоірзького районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ) суму авансу в розмірі 210 000, 00 грн., а також судові витрати по справі (а.с.20-22).
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено заявлені позовні вимоги. Зокрема, квартира має власників, які не відмовились від право власності на належне їм нерухоме майно, позивачка завжди знала, що вона не є власником, отже вона не є добросовісним набувачем спірної квартири. Крім того, на користь позивачки рішенням суду з відповідачки та ОСОБА_5 солідарно стягнуті кошти, які вона передала за квартиру, що свідчить про те, що у нерухомого майна є власники, тобто спірні правовідносини взагалі не можуть регулюватись в правовому полі визнання права власності за набувальною давністю. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Так, згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи є: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).
Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника, 
При цьому, добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Отже, для застосування набувальної давності володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Суд дав належну оцінку зазначеним обставинам та наданим позивачкою доказам і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність її вимог. 
Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що її позовні вимоги повинні бути задоволені на підставі ст. 344 ЦК України, оскільки вона проживає у квартирі більше 10 років, відкрито володіє квартирою, уклала договори з комунальними службами, сплачує комунальні послуги, в зв`язку з чим у неї виникло право звернення до суду про визнання права власності на спірну квартиру за набувальною давністю, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, відповідно до вказаної норми Закону, для визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, позивачем має бути доведено в сукупності такі обставини, як законний об`єкт володіння, добросовісність, відкритість, давність володіння і його безперервність, натомість позивачкою не доведено добросовісність набуття спірної квартири.
Крім того, враховуючи той факт, що матеріали справи містять інформацію про те, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Четвертій Криворізькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за № 282/2009, за заявою її доньки - ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_5 , своєю суттю виключає можливість застосування у даному випадку  ст. 344 ЦК України. 
Колегія суддів не бере до уваги доводи позивачки про те, що судом першої інстанції зроблений помилковий висновок про те, що у квартири є власники, які не бажають оформити право власності, який суперечить чинному законодавству, так як право власності на квартиру виникає з моменту державної реєстрації даного нерухомого майна, оскільки дані обставини не мають правого значення для вирішення спірних правовідносин в даному випадку, в зв`язку з тим, що позивачка просила визнати право власності на спірну квартиру за набувальною давністю. 
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у даному випадку не має правових підстав для застосування приписів ст. 344 ЦК України, оскільки у даного майна був власник та він був відомий позивачці. 
До аналогічних висновків щодо застосування статті 334 ЦПК України дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 квітня 2020 року (справа № 335/11687/16-ц, провадження № 61-3217св18) та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.
За таких обставин, передбачених законом підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру за набувальною давністю немає.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі позивачки ОСОБА_1 , зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України,   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 04 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: