ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2020 р.           Справа№ 910/17339/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Мальченко А.О. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
За участю представників сторін
від позивача - не з`явились,
від відповідача - не з`явились,
розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 (повний текст рішення складено 07.02.2020)
у справі №910/17339/19 (суддя Привалов А.І.)
За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі"
про стягнення 125 124, 10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Акордбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" про стягнення 125 124, 10 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання за Договором №СКК-110918/002-68 про надання банківської гарантії від 11.08.2018 року, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість по кредиту (гарантії) у сумі 113 185, 62 грн. та прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом (гарантією) за період з 11.02.2019 року по 31.05.2019 року у сумі 11 938, 48 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" на користь       Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" заборгованість по кредиту (гарантії) у сумі 113  185 грн. 62 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом (гарантією) за період з 11.02.2019 року по 31.05.2019 року у сумі 11  938 грн. 48 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1  921, 00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання та не відшкодував позивачу суму сплаченої банківської гарантії, що підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги в частині стягнення 113  185,62 грн. фактично сплачених за Гарантією, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню. Також місцевий господарський суд встановив, що враховуючи умови пунктів 3.5., 3.6. укладеного між сторонами Договору №СКК-110918/002-68 про надання банківської гарантії від 11.08.2018 року, з відповідача також підлягають стягненню проценти за користування кредитом (гарантією) за період з 11.02.2019 року по 31.05.2019 року у сумі 11 938, 48 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року у справі №910/17339/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, в рішенні не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки викладені в рішенні не відповідають обставинам справи, а також порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.
Зокрема скаржник зазначає, що він не отримував копію позовної заяви з додатками. Також скаржник вважає, що добросовісно виконав взяті на себе зобов`язання згідно договору, що підтверджується копіями листів доданих до апеляційної скарги.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, шляхом звернення з заявою про поновлення строку з зазначенням поважності причин пропуску такого строку та подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2881 грн. 50 коп.
17.04.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року у справі №910/17339/19.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року у справі №910/17339/19, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року у справі №910/17339/19 та призначено розгляд справи на 27.05.2020 року.
15.05.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
26.05.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.
Також 26.05.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням на території України карантину. 
В судове засідання 27.05.2020 року представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.09.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Акордбанк" (за договором - Банк-Гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл Нафтохімія", яке згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінило найменування на ТОВ "Крейн Енерджі" (за договором - Принципал) було укладено Договір №СКК-110918/002-68 про надання банківської гарантії. (а.с. 7-11).
Відповідно до п. 1.1. договору Банк надає Гарантію з метою забезпечення виконання Принципалом  умов договору на закупівлю: ДК 021:2015 - 09120000-6 Газове паливо (газ для автомобілів пропан і бутан скраплені (СПБТ) через мережу АЗК) для потреб Вінницької, Кіровоградської, Рівненської Черкаської, Дніпропетровської, Тернопільської дирекцій ПАТ "Укрпошта", загальною вартістю 2  263  712, 40 грн., перед ПАТ "Укрпошта" (за договором - Бенефіціар) своїх обов`язків, пов`язаних з виконанням умов основного зобов`язання.
Згідно з п. 1.2. договору гарантія є безумовною та безвідклично.
Пунктом 2.1. договору передбачено, що сума гарантії становить 113  185, 62 грн.
Строк дії гарантії - з 11 вересня 2018 року по 31 липня 2019 року включно. (п. 2.2. договору).
Відповідно до п. 2.4. договору гарантія надається шляхом передачі Банком-Гарантом Принципалу Гарантійного листа, в якому викладені істотні умови Гарантії, після належного оформлення забезпечення виконання Принципалом зобов`язань за цим договором. Факт передачі  Банком-Гарантом Принципалу Гарантійного листа засвідчується підписом уповноваженої особи Принципала  на копії Гарантійного листа та відбитком його печатки.
В матеріалах справи наявний Гарантійний лист  вих. № 68/2018-904 від 11.09.2018 року - Гарантія виконання зобов`язань №СКК-110918/002-68 з змісту якого вбачається, що позивач надав відповідачу банківську гарантію з метою забезпечення виконання останнім умов договору на закупівлю: ДК 021:2015 - 09120000-6 Газове паливо (газ для автомобілів пропан і бутан скраплені (СПБТ) через мережу АЗК) для потреб Вінницької, Кіровоградської, Рівненської Черкаської, Дніпропетровської, Тернопільської дирекцій ПАТ "Укрпошта", загальною вартістю 2  263  712, 40 грн., перед ПАТ "Укрпошта". (а.с. 12).
Відповідно до п. 3.2. договору при настанні гарантійного випадку у строк, розмірі та в порядку, передбаченими гарантією, Банк-Гарант  здійснює виплату по Гарантії Бенефіціару після подання останнім вимоги та документів, що підтверджують настання такого Гарантійного випадку, зазначеного в цьому договорі та/або Гарантійному листі.
Також в матеріалах справи наявна вимога від 28.01.2019 року за № 421-1329 відповідно до якої ПАТ "Укрпошта" звернулось до Банку з вимогою про сплату коштів по Гарантії в сумі 113 185, 62 грн. (а.с. 13-17). До вказаної вимоги також долучено докази порушення ТОВ "Техойл Нафтохімія" обов`язків перед Бенефіціаром за Основновним зобов`язанням, а саме Договір поставки №110918-02/197Пс від 12.09.2018 року (а.с. 25-35), технічна специфікація (а.с. 36), акт №7 від 14.01.2019 року про не здійснення відпуску товару за договором від 12.09.2018 року №110918-02/197Пс (а.с. 48), лист №28/28 від 15.01.2019 року щодо не здійснення відпуску товару за договором (а.с. 49) та акт №8 від 21.01.2019 року про повторне нездійснення відпуску товару за договором №110918-02/197Пс від 12.09.2018 року (а.с. 53).
Банком, як Гарантом, відповідно до умов пункту 3.2. Договору гарантії було сплачено на рахунок Бенефіціара Гарантійний платіж, що підтверджується платіжним дорученням № 421-1329 від 07.02.2019 року на суму 113  185, 62 грн. (а.с. 54).
Згідно з п. 3.3. Договору гарантії у випадку здійснення банком - гарантом платежу на користь бенефіціара за гарантією, принципал відшкодовує банку - гаранту суму гарантійного платежу на рахунок № НОМЕР_1 в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», код банку 380634, код ЄДРПОУ 35960913 не пізніше наступного робочого дня після сплати банком - гарантом бенефіціару гарантійного платежу.
Відповідно до пункту 5.4 розділу 5 Договору гарантії у випадку здійснення Банком-Гарантом Гарантійного платежу за Гарантією Принципал зобов`язаний відшкодувати Банку-Гаранту суму Гарантійного платежу та/або прострочене кредитної заборгованості відповідно до умов цього Договору.
В подальшому, позивач надіслав на адресу відповідача лист за вих. № 01-06-06/241 від 07.02.2019 року відповідно до якого повідомив останнього про необхідність сплати протягом одного робочого дня коштів у розмірі 113  185, 62 грн., у зв`язку з виконанням  Банком умов Гарантії та сплати коштів у вказаному розмірі на користь Бенефіціара. (а.с. 55). Докази отримання відповідачем даного листа (17.02.2019 року) наявні в матеріалах справи, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 56).
Однак матеріали справи на місять відповіді відповідача на вказаний вище лист, а також доказів виконання останнього шляхом перерахування позивачу коштів у розмірі 113  185, 62 грн.
Відповідно до п. 3.5. договору у разі невідшкодування Принципалом Гарантійного платежу Банку-Гаранту, передбаченого п.3.3. Договору гарантії, Банк-Гарант визнає заборгованість Принципала як прострочений кредит та нараховує проценти з розрахунку 35% (тридцять п`ять) процентів річних.
Згідно з п. 3.6. договору, визнання Банком-Гарантом кредитної заборгованості згідно п.3.5. Договору гарантії простроченою здійснюється на підставі цього Договору без отримання будь-яких додаткових запитів (заяв, платіжних доручень, додаткових договорів тощо) Принципала. 
Відповідно до п. 3.7. договору, проценти, передбачені в п 3.5. цього Договору, нараховуються починаючи з дати визнання Банком - Гарантом гарантійного платежу простроченою кредитною заборгованістю Принципала перед Банком-Гарантом до дати повного погашення цієї заборгованості. Для розрахунку процентів використовується метод факт/факт (фактична кількість днів у місяці та році). Нарахування процентів здійснюється у гривні.
В матеріалах справи наявний розрахунок позивача відповідно до якого відповідачу нараховано процентів за користування кредитом (гарантією) за період з 11.02.2019 року по 31.05.2019 року у сумі 11 938, 48 грн. (а.с. 57).
Відповідно до п. 6.1. договору у разі настання Гарантійного випадку та виконання Банком Гарантом своїх гарантійних зобов`язань, останній має право на зворотну вимогу (регрес) до Принципала та відповідь до пунтку 6.5 у випадку невідшкодування Принципалом суми Гарантійного платежу та/або простроченої кредити заборгованості у строки, передбачені Договором, Банк - Гарант має право стягнути заборгованість за вказаними платежами.
Отже спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання та не відшкодував позивачу суму сплаченої банківської гарантії, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту (гарантії) у сумі 113 185, 62 грн. та заборгованість по процентам, нарахованим за користування кредитом (гарантією) за період з 11.02.2019 року по 31.05.2019 року у сумі 11 938, 48 грн.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, гарантією.
Статтею 560 ЦК України передбачено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.
Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно із статтею 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України) гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.
Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Статтею 563 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Згідно з частиною першою статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі здійсненої оцінки наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції встановив, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, що підтверджено платіжним дорученням №421-1329 від 07.02.2019 року (перерахування на реквізити АТ «Укрпошта» (бенефіціара) кошти у розмірі 113 185, 62 грн.) (а.с. 54).
Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником (ч. 1 ст. 569 ЦК України).
Крім того, згідно з п. 3.3. Договору гарантії у випадку здійснення банком - гарантом платежу на користь бенефіціара за гарантією, принципал відшкодовує банку - гаранту суму гарантійного платежу на рахунок № НОМЕР_1 в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», код банку 380634, код ЄДРПОУ 35960913 не пізніше наступного робочого дня після сплати банком - гарантом бенефіціару гарантійного платежу.
Відповідно до пункту 5.4 розділу 5 Договору гарантії у випадку здійснення Банком-Гарантом Гарантійного платежу за Гарантією Принципал зобов`язаний відшкодувати Банку-Гаранту суму Гарантійного платежу та/або прострочене кредитної заборгованості відповідно до умов цього Договору.
Як вже було вище встановлено, позивач надіслав на адресу відповідача лист за вих. № 01-06-06/241 від 07.02.2019 року відповідно до якого повідомив останнього про необхідність сплати протягом одного робочого дня коштів у розмірі 113  185, 62 грн., у зв`язку з виконанням  Банком умов Гарантії та сплати коштів у вказаному розмірі на користь Бенефіціара. (а.с. 55). Відповідач отримав дану вимогу 17.02.2019 року, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 56).
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Однак матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем на користь позивача гарантійного платежу.
Таким чином, принципал належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з відшкодування гаранту суми грошових коштів, які гарант сплатив бенефінціару на підставі гарантії, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині основної заборгованості та вірно стягнув з відповідача на користь позивача відшкодування суми сплаченого гарантійного платежу у розмірі 113  185, 62 євро.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).    
Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими.
Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 3.5. договору у разі невідшкодування Принципалом Гарантійного платежу Банку-Гаранту, передбаченого п.3.3. Договору гарантії, Банк-Гарант визнає заборгованість Принципала як прострочений кредит та нараховує проценти з розрахунку 35% (тридцять п`ять) процентів річних.
Згідно з п. 3.6. договору, визнання Банком-Гарантом кредитної заборгованості згідно п.3.5. Договору гарантії простроченою здійснюється на підставі цього Договору без отримання будь-яких додаткових запитів (заяв, платіжних доручень, додаткових договорів тощо) Принципала.
Колегія суддів перевірила розрахунок позивача відповідно до якого відповідачу нараховано процентів за користування кредитом (гарантією) за період з 11.02.2019 року по 31.05.2019 року у сумі 11 938, 48 грн. (а.с. 57) та погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Крім того колегія суду звертає увагу на те, що додані до апеляційної скарги листи, які на думку апелянта підтверджують факт добросовісного виконання зобов`язання АТ «УКРПОШТА» по договору № 110918-02/197Пс  не приймаються до уваги виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2,ч.3, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України , суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.
З матеріалів справи вбачається, що подані апелянтом докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому, скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі від 13.12.2019 року (18.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а.с. 4) однак своїм правом не скористався.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що доводи стосовно не отримання копії позовної заяви не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідач, як зазначено вище отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, однак ніяких процесуальних дій не здійснив. Крім того, відповідачем не було надано відповіді банку на вимогу щодо відшкодування позивачеві розміру сплаченої гарантії.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що долучені скаржником до апеляційної скарги листи не мають відношення до суті правовідносин, які виникли між ПуАТ КБ «АКОРДБАНК» та ТзОВ «Крейн Енерджі», оскільки стосуються листування між ТзОВ «Крейн Енерджі» та третіми особами, що не мають відношення до подій, що стали підставою для сплати ПуАТ КБ «АКОРДБАНК» як Гарантом коштів по гарантії №СКК-110918/002-68.
Діючи в межах наданих законом повноважень, суд першої інстанції дослідив наявні у справі докази, перевірив здійснений позивачем розрахунок, надав відповідну правову оцінку доводам відповідача та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. 
Доводи апелянта, які фактично зводяться до зазначення документів доданих до матеріалів апеляційної скарги, не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції з огляду на зазначені вище положення ст.269 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та свідчать про надуманість та необґрунтованість.
У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.
Одночасно, у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що зобов`язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року суду у справі № 910/17339/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року у справі № 910/17339/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року у справі №910/17339/19.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17339/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.05.2020 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                А.О. Мальченко