ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4575/19                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                                                         Чаку Є.В., 
суддів:                                                                              Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.
за участю секретаря                                                          Муханькової Т.В.          
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області  (далі - відповідач) про визнання протиправною  відмову у перерахунку та виплаті пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати з розбиттям по місяцях; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 за 1993 - 1994 роки.
Рішенням  Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що ним надавалась суду довідка державної податкової. Крім того, апелянт зазначив, що додатково надає довідку інспекції за формою, що діяла в 2004 році від 20.01.2004 року №708/17-02, яка підтверджує сплату страхових внесків Білоцерківського міського відділу Пенсійного фонду України від 25.12.2000 року №11415 про підтвердження сплати позивачем страхових внесків у період з 01.01.1993 року по  31.12.1993 року, як приватного підприємця. Вказані довідки, на думку позивача, мають бути враховані при перерахунку пенсії.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно  з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
          З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням від 07.05.2014 року серії НОМЕР_1 (категорія 1).
Згідно посвідчення від 27.03.2001 року серії НОМЕР_2 позивачу призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи.
З заявою позивача з 01.10.2017 року його було переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».
          Згідно матеріалів справи загальний страховий стаж позивача складає 37 року  09 місяців 19 днів. Розмір пенсії з 01.10.2017 року при середньомісячному заробітку обчисленому за період з 01.07.1988 по 30.06.1989 року становить 2726,36 грн.
Як свідчать матеріали справи, позивач неодноразово звертався до пенсійного органу, зокрема 16.05.2018 року, 16.07.2018 року, 07.06.2019 року із заяви про перерахунок пенсії за віком за 1993-1994 роки.
До вказаних заяв позивачем було додано  довідку Архівного відділу Білоцерківської міської ради Київської області від 15.03.2018 року № Я-43/06-03, в якій зазначено, що він був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності у сфері надання посередницьких послуг на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 22.09.1992 року № 335.
Крім того, було долучено довідку Державної податкової інспекції у місті Білій Церкві Київської області від 20.01.2004 року № 708/17-02, в якій зазначено, що на підставі поданих позивачем декларацій його дохід становив за І квартал 1993 року - 455,43 грн.; за ІІ квартал 1993 року - 110,24 грн.; за ІІІ квартал 1993 року - 8,5 грн.; за І квартал 1994 року - 30,7 грн.
Листами від 30.05.2018 року № 465/Я-01, 30.01.2018 року № 611/Я-01, 30.07.2018 року № 611/Я-01 відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивачу.
Зокрема, у листі від 30.01.2018 року відповідач зазначив, що позивач не відноситься до кола тих осіб, які зазначені в Постанові КМУ від 20.04.2005 року №306, а суми заробітної плати, які відображені у наданій довідці, не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
У листі від 30.05.2018 року та від 30.07.2018 року відповідач зазначив, що з питанням про обчислення розміру пенсії з урахуванням положень постанови КМУ від 20.04.2005 року №306 позивач уже звертався 07.12.2017 року. Відповідь на порушене питання було надано. Крім того, відповідач зазначив, що за бажанням можливо провести спробу на доцільність проведення прорахунку пенсії за віком з урахуванням заробітку за будь-які 60 місяців по 30.06.2000 року відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проведення будь-яких перерахунків пенсії за 12 місяців, зокрема, за 1993 чи 1994 роки, чинним законодавством не передбачено. Відповідач пояснив, що для здійснення перерахунку  необхідно надати до управління довідку про розмір заробітної плати за 60 місяців роботи підряд по 30.06.2000 року (установленої форми, згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846).
          Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з частиною другою статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01.01.2016 року або у разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року незалежно від перерв.
Згідно частини 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності Законом №1058, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Згідно абзацу 2 частини 2 статті 41 Закону №1058 для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 20.04.2005року своєю Постановою №306 затвердив Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць. Дія цього порядку поширюється на осіб, що до 01.07.1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, а саме:
- тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування;
- творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).
Отже, чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися страхові внески - такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Відповідно до п.3 Порядку, для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу), що виплачена за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі - робота), особа звертається із заявою до управління, в якому зберігається пенсійна справа особи - у разі подання заяви особою, якій вже призначено пенсію; за місцем подання заяви про призначення пенсії - у разі звернення особи за призначенням пенсії.
Відповідно до п.4 Порядку до заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи. Таким документом може бути довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи. Підставою для виплати заробітної плати за результатами виконаної роботи, що зазначаються в довідці, може бути : законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи.
В даному випадку у матеріалах справи наявна довідка Архівного відділу Білоцерківської міської ради Київської області від 15.03.2018 року № Я-43/06-03, в якій зазначено, що позивач був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності у сфері надання посередницьких послуг на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 22.09.1992 року № 335.
Водночас, жодних доказів  того, що позивач працював в сільському господарстві, був зайнятий на сезонних роботах, працював у старательських артілях, виконував роботи (надавав послуги) за цивільно-правовими договорами, у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком відповідача про те, що позивач не відноситься до кола тих осіб, які зазначені в Постанові КМУ від 20.04.2005 року №306.
До того ж, як правильно зазначив суд першої інстанції у матеріалах справи відсутні докази сплати  позивачем страхових внесків по державному соціальному страхуванню.
Наявною ж у матеріалах справи довідкою Архівного відділу Білоцерківської міської ради Київської області від 15.03.2018 року № Я-43/06-03 та довідкою Державної податкової інспекції у місті Білій Церкві Київської області від 20.01.2004 року № 708/17-02 підтверджується лише, те що позивач дійсно займався підприємницькою діяльністю і отримував за таку діяльність прибуток.
Враховуючи наведене, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовляючи в перерахунку пенсії згідно Постанови КМУ № 306 від 20.04.2005 року «Про реалізацію а.2 п.2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» діяло на підставі чинного законодавстві, в свою чергу позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги є помилковими, не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          В.В.Файдюк

                                                                                                            Є.І.Мєзєнцев