Справа № 431/5215/19 
Провадження № 22-ц/810/346/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                             м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Кострицького В.В., 
учасники справи: 
керівник Старобільської місцевої прокуратури
позивач – Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, Старобільська районна державна адміністрація Луганської області, 
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу виконувача обов`язки керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Старобільської районної державної адміністрації Луганської області
на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 09 квітня 2020 року, постановлену Старобільським районним судом Луганської області у складі: судді Колядова В.Ю. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах – Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Старобільської районної державної адміністрації Луганської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, визнання недійсним договору суборенди та повернення земельної ділянки площею 5,5827 га,
в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення із земель державної власності передана відповідачу ОСОБА_1 для організації та ведення фермерського господарства строком на 49 років з правом передавати землю в оренду без зміни цільового призначення за попередньою згодою орендодавця і у випадках, передбачених статтею 8 Закону України «Про оренду землі», а згодом – передана ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_3 в суборенду без погодження із орендарем, і вказані договори зареєстровано державним реєстратором.
Звернення з позовом в інтересах позивачів викликано необхідністю захисту інтересів держави й превалюванням публічного інтересу перед особистим та тим, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області (далі – Управління), будучи наділеним повноваженнями для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, протягом тривалого часу будь-які заходи з метою витребування земельної ділянки не вжило, оскільки обидва відповідачі не є засновниками чи учасниками фермерського господарства. Як не звертається про розірвання договору оренди і позивач Старобільська РДА, яка є стороною цього договору.
Тому просив розірвати договір оренди земельної ділянки б/н, укладений 01.10.2010 року між Старобільською РДА та ОСОБА_1 , зареєстрований у Старобільському районному відділі при Луганській регіональній філії ДП «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.10.2010 за № 041042600031.
Визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки б/н, укладений 05.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований державним реєстратором Старобільської РДА Луганської області 28.11.2016 року індексний номер 32586601.
Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 5,5827 га кадастровий номер 4425185500:02:001:0230, що відповідно до даних державного земельного кадастру враховується в Титарівській сільській раді Старобільського району, Головному управлінню Держгеокадастру у Луганській області. Стягнути судові витрати з відповідачів.
Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 09 квітня 2020 року позов керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах – Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, визнання недійсним договору суборенди та повернення земельної ділянки площею 5,5827 га повернуто керівнику Старобільської місцевої прокуратури на підставі п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
В апеляційній скарзі виконувач обов`язки керівника Старобільської місцевої прокуратури вважає, що вказана ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а тому є незаконною та необґрунтованою, просить скасувати ухвалу і направити для розгляду до суду першої інстанції.
Доводами апеляційної скарги є те, що прокурором належно обґрунтовано підстави свого звернення до суду в інтересах позивача ГУ ДГК у Луганській області та Старобільської районної державної адміністрації Луганської області з огляду на наявний порушений «суспільний», «публічний» інтерес держави, який полягає в порушенні економічного інтересу держави в частині більш раціонального використання земельної ділянки та отримання коштів за оренду землі, на законодавчому рівні не закріплено обов`язку прокурору встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист інтересів, і позивача було повідомлено про намір звернення до суду, строк позовної давності із звернення до суду із теперішнім позовом спливає 28 листопада 2019 року, оскільки один із оспорюваних договорів зареєстрований 28.11.2016 року.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції апеляційна скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.
Повертаючи заяву прокурору з посиланням на п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, і щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту, або робить це неналежно, сам факт відсутності звернення з позовом до суду не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав. Відсутність претензійно-позовної роботи з боку Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Старобільської районної державної адміністрації Луганської області не може бути свідченням здійснення неналежним чином своїх повноважень цим органом, яке направляло ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договорів суборенди та вказало, що вживаються заходи щодо врегулювання питання у судовому порядку. Тому у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з відповідним позовом в інтересах держави.
Такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на законі, а тому з ними не можна погодитися.
Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має на стадії відкриття провадження у справі має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу.
За положенням пункту 4 частини 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається судом, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.
Відповідно до п. 2 ч. І ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 року визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Як на підставу позову прокурор посилається на те, що в даному випадку державний інтерес превалює над приватним інтересом, оскільки ОСОБА_1 земельна ділянка фактично не використовується, і мета, з якою передана земельна ділянка в користування, не досягнута, орендарем фермерське господарство не створене.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 1, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Відповідно п. а ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.
Пунктом 1 Положення про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, передбачено, що Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів.
Пунктом 1 «Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області», затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 17.11.2016 року за № 308, визначено, що ГУ ДГК у Луганській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
Згідно з наведеним ГУ Держгеокадастру у Луганській області наділене повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення у межах, визначених Земельним Кодексом, та здійснює державний нагляд у сфері землеустрою.
Таким чином, уповноваженим державою здійснювати захист порушених інтересів держави є Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, яке не звертається до суду за захистом порушених прав у виниклих спірних правовідносинах та яке прокурором повідомлено про намір звертатися до суду.
Також у спірних правовідносинах позивачем виступає Старобільська районна державна адміністрація Луганської області, яка відповідно до статті 28 закону України «Про центральні органі виконавчої влади» територіальний орган виконавчої влади має звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, і яка є стороною оспорюваного договору оренди земельної ділянки і яка також не вживає заходів до його розірвання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18 дійшла висновку, що незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду, вже сам факт не звернення до суду належного суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси, свідчить про те, що цей орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним позовом.
Наведеному суд не дав оцінку в повній мірі, натомість на підставі наявних у справі доказів про листування позивачів із відповідачами щодо повернення спірної земельної ділянки зробив помилковий висновок про спростовування таким листуванням обґрунтування прокурора в позові про неналежну претензійно-правову роботу, зокрема ГУ ДГК у Луганській області, що виключає підстави для представництва прокурором у спорі інтересів держави в особі останнього.
Як помилково зробив висновок і про те, що звернувшись до суду із теперішнім позовом 05.09.2019 року, прокурор не надав доказів того, що до спливу строку позовної давності, яким є 28.11.2019 року, позивач ГУ ДГК у Луганській області не мав наміру звернутися до суду за захистом порушених прав, оскільки станом на час постановлення ухвали цей строк вже сплинув.
Отже, висновки про недоведеність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та Старобільської районної державної адміністрації Луганської області є необґрунтованими та передчасними, а доводи апеляційної скарги в наведеній частині є слушними.
Крім того, невиконання передбачених ч. 4 ст. 56 ЦПК України вимог про необхідність обґрунтування прокурором, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначення органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
В подальшому на стадії розгляду справи відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі, якщо провадження у справі, відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та у разі несплати судового збору, позов підлягає не поверненню, а залишенню без розгляду. Обов`язковою передумовою вчинення такої процесуальної дії судом є неусунення вказаних судом недоліків у встановлений судом строк.
Матеріали справи свідчать про те, що провадження у справі відкрите ухвалою суду від 13 вересня 2019 року, 28 листопада 2019 року закрите підготовче засідання та тривав судовий розгляд справи. 
Наведене виключає можливість постановлення ухвали про повернення на підставі п. 4 ч. 4. ст. 185 ЦПК України заяви прокурору на стадії розгляду справи по суті.
Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу виконувача обов`язки керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, задовольнити.
Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 09 квітня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, цей строк продовжується на строк дії такого карантину.
Дата складення повного тексту постанови – 16 червня 2020 року.

Судді: