ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/187/20 Справа № 203/3889/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Кондаков Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кондаков Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника Янишева І.Р. - особи, що притягується до адміністративної відповідальності — адвоката Антонюка П.О. на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року, -
                                        в с т а н о в и в:
17 січня 2020 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На думку суду ОСОБА_2 скоїв правопорушення при наступних обставинах.
19 жовтня 2019 року в 05 год. 25 хвил. водій ОСОБА_2 , знаходячись на пр. О.Поля, буд. 14 у м. Дніпрі керував автомобілем марки “ВМW” з реєстраційним номерним знаком “ НОМЕР_1 -140” з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій         ОСОБА_2 відмовився.
Вказані протиправні дії ОСОБА_2 , на твердження суду першої інстанції, утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не згоден з рішенням суду. В апеляційній скарзі просить його скасувати, провадження по справі закрити з підстав, передбачених ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Стверджує, що докази на підтвердження доводів суду про його винність в матеріалах справи не містяться, а висновки про обставини правопорушення суперечать фактичним обставинам справи.
Вважає, що розгляд справи проведений неповно і необ`єктивно без належної оцінки даних, які були надані суду.
Не заперечував, що ОСОБА_2 в день події відмовився від застосування технічного засобу алкотестеру “Драгер”, оскільки в наданні сертифікату та свідоцтва про повірку робочого стану вимірювальної техніки співпрацівником поліції йому було відмовлено. Сам запропонував прослідувати до медичного закладу охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння, між тим, в цьому також було відмовлено.
Посилається на процесуальні порушення при складанні протоколу, оскільки в ньому не містяться дані про ознаки алкогольного спяніння і про те, від якого саме огляду він відмовився.
Ставить під сумнів відповідність вимогам закону дії співпрацівників поліції, які при твердженнях, що керував транспортним засобом в стані сп`яніння, не відсторонили від його керування.
Вказує на те, що на місці пригоди співпрацівники поліції відмовили в допиті свідків.
Не мотивуючи свого рішення, суд при розгляді справи щодо нього, також не розв`язав клопотання про допит свідків і про повернення справи для дооформлення.
Вважає, що неповнота судового розгляду, під час якого залишились без розв`язання наведені доводи, дають підстави стверджувати, що дії ОСОБА_2 не можуть утворювати склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. Тому просить провадження по справі закрити за відсутністю складу вказаного правопорушення. Крім того, вважає, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції спливли строки, передбачені ст. 38 КУпАП, накладення адміністративного стягнення.
В засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також його захисник — адвокат Антонюк П.О. не прибули. Про слухання справи 18 лютого та 04 березня 2020 року, згідно з вимогами ст. 2772 КУпАП, були повідомлені 03 та 18 лютого 2020 року, відповідно, про що свідчать довідки про доставку останнім SMS-повідомлень. Клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило. За сукупністю наведених даних, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути дану справу за відсутністю вказаних осіб.
Дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилається захисник, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.
Посилання в скарзі на неповноту і необ`єктивність судового розгляду в суді першій інстанції на невідповідність висновків суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні ним протиправних дій фактичним обставинам справи є безпідставними.
Матеріалами справи встановлено, що її розгляд в суді першої інстанції проведено з дотриманням норм процесуального закону, а висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.
Як вже вище наводилось, судом першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Склад даного порушення буде мати місце не тільки у зв`язку з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння, а і при відмові особи, яка керує ним, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Як вбачається із позиції ОСОБА_2 (відповідно до скарги) в суді апеляційної інстанцій, він не згоден з тим, що його дії можуть утворювати склад вказаного порушення, оскільки органом поліції було відмовлено надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювальної техніки. Від проходження на встановлення стану сп`яніння не відмовлявся. А допущені органом поліції процесуальні порушення не давали суду мжливості прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Під час апеляційного перегляду справи була перевірена версія ОСОБА_2 та його захисника, і визнана такою, яка не знайшла свого підтвердження.
До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов виходячи із досліджених матеріалів справи.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Підставою для такої підозри був різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Тому співпрацівники поліції в присутності свідків запропонували пройти медичний огляд на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій ОСОБА_2 відмовився.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що останній відмовився від проходження в установленому порядку стану сп`яніння (а.с. 3, 4).
Про об`єктивність даних, щодо обставин правопорушення у вчиненні якого визнаний винним ОСОБА_2 , і які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення і письмових поясненнях вказаних свідків була підтверджена переглядом відео запису з місця події.
Із нього вбачається, що під час спілкування із ОСОБА_2 співпрацівник поліції встановив наявність запаху алкоголю і з метою перевірки такої підозри звернувся до останнього для пояснень. При цьому ОСОБА_2 під час відеозапису, в присутності інших працівників поліції та його приятелів, тобто в умовах, які виключають будь який на нього тиск, не заперечував, що перед керуванням транспортним засобом вжив алкогольні напої, що це було викликано важким емоційним станом, пов`язаним із втратою близьких родичів і лікуванням шлункового тракту.
Із цього ж запису видно, що запрошеним свідкам інспектором поліції роз`яснені підозри щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані сп`яніння, тому в їх присутності останньому запропоновано для встановлення або спростування такої підозри застосувати технічний вимірювальний засіб алкотестер “Драгер” або пройти медичний огляд у спеціальному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_2 відповів відмовою. Після чого було складено протокол.
       Досліджені судом першої інстанції протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, рапорт інспектора поліції і дані відео запису, які покладені судом в основу доведеності вини, не містять вимог ОСОБА_2 про необхідність надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювальної техніки. Наведені докази підтверджують висновки органу поліції про те, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено особистими поясненнями останнього і про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
За таких обставин суд не знаходить підстав вважати, що посадові особи органу поліції, які встановили факт сп`яніння водія ОСОБА_2 , діяли всупереч вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та ст. 266 КупАП, відповідно до яких, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживчстандартом.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювальної техніки.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 
У разі незгоди водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Сукупність досліджених даних спростовує твердження водія ОСОБА_2 та його захисника про відсутність в справі доказів винності ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Безпідставними є посилання захисника про сплив строків накладення адміністративного стягнення, оскільки не грунтуються на вимогах ст. 38 КУпАП.
Таким чином, суд першої інстанції давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Істотні порушення процесуальних норм, які б потягли за собою безумовне скасування рішення, по справі не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Антонюка П.О. в інтересах ОСОБА_2 - особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2020 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова остаточна, набирає чинності з дня оголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                         Г.В. Кондаков