УХВАЛА

16 квітня 2020 року 
Київ
справа №9901/78/20
адміністративне провадження №П/9901/78/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Єресько Л. О., Жука А. В., Мельник-Томенко Ж. М., Шишова О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1  про відвід судді Дашутіна І. В. від розгляду справи №9901/78/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представник ООН Оснат Лубрані , про бездіяльність і порушення Конвенції ООН, 
у с т а н о в и в :
19 березня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду як суду першої інстанції позовну заяву до Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представник ООН Оснат Лубрані , про бездіяльність і порушення Конвенції ООН.
Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк тривалістю 10 днів для усунення недоліків позовної заяви.
15 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1  про відвід судді Дашутіна І. В. від розгляду справи №9901/78/20, з підстав виникнення сумнівів у заявника щодо добросовісності, об`єктивності та неупередженості судді Дашутіна І. В.
Вказану заяву обґрунтовує завідомо сформованою, на її думку, позицією судді                     Дашутіна І. В. на користь дій відповідача проти інтересів позивача, вказує про те, що суддею-доповідачем проігноровано письмове звернення ОСОБА_1  про надання допомоги у витребуванні доказів-стенограми від ВР. Тому участь у справі судді, який, до того ж, має негативний висновок Громадської Ради Доброчесності від 17 січня 2019 року, суперечить вимогам Кодексу адміністративного судочинства України і приписам Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року (схвалених Резолюцією ООН від 27 липня 2006 року №2006/23). Крім того, зазначає, що судді ВС у дружніх відносинах з депутатами ВР від БПП (нині ЄС), співкерівником якої був ОСОБА_3 у момент призначення   Дашутіна І. В. на посаду до ВС, також ОСОБА_3 сприяв тому, щоб судді ВС отримували доходи більші у 100 разів, ніж пенсії ветеранів України.
Розглянувши заяву про відвід, колегія суддів виходить з такого. 
Положення частин першої, другої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.
Відповідно до частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.
Разом з цим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.
Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.
Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
У справі «Газета Україна-Центр проти України» (заява № 16695/04), рішення від 15 липня 2010 року ЄСПЛ зазначив, що «Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності».
Проаналізувавши викладені у заяві позивача міркування та наведені доводи, Суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Дашутіна І. В. у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі судді у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.
Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Дашутіна І. В. у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості, з матеріалів позовної заяви та доводів заяви про відвід не вбачається.
На переконання Суду не є підставами для відводу судді заява, яка містить лише припущення, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Натомість, мотиви заявників фактично свідчать про їх незгоду з рішенням судді під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, що за правилами статей 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути підставою для відводу, та не свідчать про неупередженість або об`єктивність судді.
Відповідно до частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
На підставі викладеного вище, Суд передає заяву для вирішення питання про відвід іншому судді.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в :
Визнати заяву ОСОБА_1  про відвід судді Дашутіна І. В. від розгляду справи №9901/78/20 - необґрунтованою.
Передати заяву ОСОБА_1  про відвід судді Дашутіна І. В. від розгляду справи №9901/78/20 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                            І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                Л. О. Єресько
                                                                                                                         А. В. Жук
                                                                                                                         Ж. М. Мельник-Томенко    
                                                                                                                         О. О. Шишов