ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 червня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/3480/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
на рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 
по справі №916/3480/19
за позовом Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
до Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРАЛЛ”
про стягнення 26 889,57 грн.

ВСТАНОВИВ

Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРАЛЛ” в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 26 889,57 грн штрафу.   
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договорами поставки, а саме простроченням термінів поставки.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 у задоволенні позову відмовлено. 
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що на виконання умов договорів поставки відповідач поставив, а позивач отримав товар на суму загальну суму 118 997,63 грн. Поставлений товар позивачем був оплачений в повному обсязі.
Судом першої інстанції відхилено посилання позивача на  акти приймання від 15.05.2019, оскільки вони були складені одноособово без присутності представника відповідача та їх форма не відповідає вимогам Закону України  “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”. 
Крім того, як зазначено місцевим господарським судом, факт поставки товару у передбачені договорами строки, підтверджується видатковими накладними. Претензій щодо кількості та якості товару позивачем відповідачу не заявлялись. 
Також судом першої інстанції відзначено, що умовами договорів поставки передбачено здійснення оплати товару за фактично отриманий товар згідно видаткової накладної. Позивачем товар був оплачений в повному обсязі, що в грудні 2018, що фактично підтверджує факт його отримання. 
З урахування наведеного місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідачем не були порушені умови договорів поставки щодо строків поставки товару, позивачем належними та допустимими доказами відповідний факт не доказано, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій передбачених умовами договору.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 по справі №916/3480/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права з наступних підстав. 
Так апелянт зазначає, що на виконання умов укладених з відповідачем договорів поставки сплатив грошові кошти у відповідності до накладних. Проте, відповідачем товар відвантажено несвоєчасно, про що свідчать складені позивачем акти. 
Посилання суду першої інстанції на те, що на виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар, що підтверджується видатковими накладними апелянт вважає необґрунтованими, оскільки у накладних які містяться у матеріалах справи відсутній підпис уповноваженої особи, а лише міститься відтиск печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, як відзначає апелянт, відтиск печатки на первинному документі не визначено як обов`язковий його реквізит.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №916/3480/19 за апеляційною скаргою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020,  визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
20.05.2020 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що наявні у матеріалах справи накладні, на які посилається апелянт, посвідчені належним чином підписами уповноважених представників сторін та відтисками печаток, всі вони містять підпис представника апелянта (отримувача) Ільчука Г.В. 
Відповідач також зазначає, що за умовами укладених між сторонами договорів оплата здійснюється покупцем (позивачем) за фактично отриманий товар згідно видаткової накладної. Так позивачем було оплачено отриманий товар та у реквізитах призначення платежу вказано відповідні видаткові накладні. Відтак, відповідач вважає, що своїми конклюдентними діями позивач підтвердив отримання товару від відповідача. 
Також відповідач наголошує на тому, що позивач несе повну відповідальність за законність використання своєї печатки, зокрема при нанесені її відбитків на первинних документах, якщо вона на них проставлена. 
Зазначені апелянтом акти, на думку відповідача, не можуть бути належним доказом несвоєчасної поставки товару, оскільки складені одноособово позивачем, без присутності представника відповідача та їх форма не відповідає вимогам Закону України  “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 04 грудня 2018 по 26 грудня 2018 року між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю  “КОРАЛЛ” було укладено договори поставки, а саме
- №102 від 04.12.2018 за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачеві товар загальною вартістю 31204,80 грн (т.1, а.с. 14-15);
- №130 від 26.12.2018 за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачеві загальною вартістю 25618,64 грн (т.1, а.с. 21-22);
- №129 від 26.12.2018 за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачеві загальною вартістю 26179,57 грн (т.1, а.с. 27-28);
- №128 від 26.12.2018 за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачеві загальною вартістю 35 994,62 грн (т.1, а.с. 30-31). 
У відповідності до п. 3.2. названих договорів поставки перехід до покупця права власності на товар, що поставляється за умовами договору відбувається в момент прийняття такого товару покупцем відповідно до видаткових накладних. 
Пунктами 4.1., 4.2., 4.3. договорів визначено, що товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем з моменту підписання ними накладних чи актів приймання-передачі. Приймання-передача товару проводиться по кількості та якості згідно з товаросупроводжуючими документами (накладною). При прийманні товару покупець зобов`язаний провести зовнішній огляд, перевірити кількість, якість і асортимент поставленого товару відповідно до товаросупроводжувальних документів і нормативно-технічної документації.
У відповідності до п. 5.2.договорів при порушенні умов договору щодо строків поставки товару, постачальник зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день просрочки від суми недопоставленого товару. 
Пунктом 7.2. договорів визначено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.7.1. цього договору, та діє до 31.12.2018, а в частині грошових зобов`язань до повного їх виконання. 
У відповідності до накладної №257775 від 04.12.2018 позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 31204,80 грн (т. 1, а.с. 36).
Згідно з накладною №262009 від 26.12.2018 позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 26179,57 грн (т.1, а.с. 37).
Відповідно до накладної №262011 від 26.12.2018 позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 25618,64 грн (т.1, а.с. 38).
У відповідності до накладної №262015 від 26.12.2018 позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 35994,62 грн (т.1, а.с. 39).
Звертаючись із позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що відповідачем товар поставлено несвоєчасно, що підтверджується складеними актами приймання №38, 40, 41,43 (т. 1, а.с. 40-46), а тому ним було нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 26 889,57 грн на підставі п. 5.2. договорів. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За положеннями ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. 
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).
Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. 
Відповідно до ст. 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов укладених між сторонами договорів поставки було поставлено, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 118 997,63 грн, що підтверджується накладами №257775 від 04.12.2018, №262009 від 26.12.2018, №262011 від 26.12.2018 та №262015 від 26.12.2018, які містять підпис уповноваженої особи відповідача (Ільчук І.В.) та печатку Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
При цьому колегія суддів зазначає, що у постанові 29.01.2020 у справі №916/922/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.
Колегія суддів також відзначає, що про належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами свідчить відсутність з боку позивача претензій та повідомлень про порушення умов договору, у тому числі відсутність заперечень щодо отримання товару за вказаними накладними.
Частина 1 ст. 692 ЦК України встановлює, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Пунктом 2.2. договорів поставки визначено, що оплата здійснюється покупцем за фактично отриманий товар згідно видаткової накладної .
У відповідності до наявної у матеріалах справи виписки по рахунках, позивачем було у повному обсязі сплачено на користь відповідача грошові кошти за поставлених на видатковими накладними товар. Так, 07.12.2018 позивачем перераховано на користь відповідача 31204,80 грн із зазначенням призначення платежу «згідно накладної №25775 від 04.12.2018, договір №102 від 04.12.2018», 27.12.2018 перераховано 25618,64 грн з призначенням платежу «згідно накладної №262011 від 26.12.2018 за договором №130 від 26.12.2018», 26179,57 грн з призначенням платежу «згідно накладної №2620209 від 26.12.2018 за договором №129 від 26.12.2018» та 35994,62 грн з призначенням платежу «згідно накладної №262015 від 26.12.2018 за договором №128 від 26.12.2018» (т.1, а.с. 92-102).
Оплата поставлено відповідачем товару позивачем не заперечується.
Відтак, здійснивши оплату отриманого товару, позивач своїми конклюдентними діями фактично підтвердив факт отримання товару від відповідача, оскільки виходячи із приписів 1 ст. 692 ЦК України та умов укладених між сторонами договорів, оплата здійснюється покупцем за фактично отриманий товар.
З приводу посилання апелянта на акти приймання №38, №40, №41, №43 від 15.05.2019 у відповідності до яких поставка оплаченого товару відбулась 15.05.2019 колегія суддів зазначає, що такі акти складені одноособово позивачем, за відсутності представника відповідача. Означені акти не містять відомостей про вантажовідправника, посилань на укладені між сторонами договори поставки, накладні, тощо які б надавали змогу встановити, що вказаний у актах товар був поставлений саме ТОВ “КОРАЛЛ”. 
Колегія суддів також відзначає, що означені акти фактично є актами передачі військового майна на відповідальне зберігання, про що свідчить підпис відповідальної особи в означених актах. 
Слід також відзначити, що складання таких актів не передбачено ані чинним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, ані умовами укладених між сторонами договорів. 
За приписами ч. 1    ст. 73 ГПК України    доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України    наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено порушення з боку відповідача умов договорів поставки в частині своєчасної поставки товару. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 у справі №916/3480/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 19.06.2020.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Бєляновський В.В.

Суддя                                                                                   Лавриненко Л.В.