ПОСТАНОВА
Іменем України
20 травня 2020 року 
Київ
справа №810/3345/16
адміністративне провадження №К/9901/30377/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Смоковича М.І., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №810/3345/16
за позовом     Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області
до Північного офісу Держаудитслужби України
про  визнання протиправною та скасування вимоги
за касаційною скаргою     Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області
на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017     року, прийняту у складі судді Панової Г.     В.,
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017     року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Ганечко О.     М., суддів: Коротких     А.     Ю., Літвіної Н.     М.,

УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У жовтні 2016 року Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області (далі - позивач, Новопетрівська сільська рада) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Північного офісу Держаудитслужби України (далі - відповідач, Держаудитслужба), в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог (заява від 25 квітня 2017 року), просила визнати протиправною та скасувати вимогу Північного офісу Держаудитслужби України від 30 вересня 2016 року №     10-08-14-14/5981 та викладену вимогу в новій редакції листом від 03 березня 2017 року №     26-07-14-14/2418.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої сформовано вимогу, якою встановлено, що у зв`язку із начебто порушенням позивачем вимог законодавства, сільським бюджетом недоотримано грошові кошти у загальному розмірі 14     254     913,37 грн, однак представник позивача наголосив, що такі твердження відповідача є хибними та не мають законодавчого підґрунтя, а отже вимога від 30 вересня 2016 року № 10-08-14-14/5981 є протиправною та підлягає скасуванню.
3.          Окрім того, представник позивача у судовому засіданні зауважила, що вимогу від 30 вересня 2016 року № 10-08-14-14/5981 відповідачем викладено в новій редакції листом від 03 березня 2017 року № 26-07-14-14/2418, який позивач вважає також протиправним та таким, що підлягає скасуванню, внаслідок відсутності в діях позивача будь-яких правопорушень.
4.          Представники відповідача заперечували проти позову та зазначили, що оскаржувана вимога винесена у відповідності до положень чинного законодавства. При цьому, відповідачі наголосили, що порушення, які зафіксовані в оскаржуваній вимозі та виявлені під час ревізії Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області вказують на збитки та їхній розмір. Поряд з цим цією вимогою зобов`язано усунути порушення, виявлені під час ревізії.
5.          Також представники відповідача наголосили, що твердження представника позивача про те, що вимогу від 30 вересня 2016 року № 10-08-14-14/5981 викладено в новій редакції листом від 03 березня 2017 року № 26-07-14-14/2418, є хибними, оскільки такий лист має лише роз`яснювальний характер, а саму вимогу орган не відкликав та вона є чинною.
6.          Крім того, відповідачі звернули увагу суду, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а правомірність їх обчислення в ході проведення ревізії перевіряє суд, який розглядає позов про стягнення збитків, що підтверджується численною практикою Верховного Суду України.

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи
7.          На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.     Києві від 18 липня 2016 року в справі №     761/25489/16к та на підставі направлень від 02     серпня 2016 року № 659 співробітниками відповідача проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт від 30 серпня 2016     року № 08-21/24, яким встановлено недоотримання коштів сільським бюджетом внаслідок зменшення пайового внеску у загальному розмірі 14     254     913,37 грн (далі - акт ревізії).
8.          30 вересня 2016 року на підставі висновків акта ревізії відповідачем сформовано лист     -вимогу № 10-08-14-14/5981 про усунення виявлених порушень законодавства, а саме:
8.1.          всупереч вимогам Порядку залучення, розрахунків розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 21 січня 2011 року №     52-ІV-VI, замовником будівництва зменшувався розмір пайової участі, що призвело до недоотримання сільським бюджетом 1     714     232,49 грн і втрат доходів сільського бюджету;
8.2.          всупереч вимогам Порядку залучення, розрахунків розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 19 жовтня 2012 року №     386-17-6, замовником будівництва зменшувався розмір пайової участі, що призвело до недоотримання сільським бюджетом 12     540     680,88 грн і втрат доходів сільського бюджету.
8.3.          Новопетрівську сільську раду зобов`язано у строк, встановлений вимогою, усунути виявлені порушення в установленому законодавством порядку із наданням підтверджуючих первинних документів на підтвердження усунення таких порушень.
8.4.          У разі ж не усунення виявлених порушень у встановлений термін згідно вимоги, орган державного фінансового контролю ініціюватиме звернення до суду в інтересах держави щодо відшкодування виявлених порушень.
9.          03 жовтня 2016 року позивачем на адресу голови Державної аудиторської служби України надіслано скаргу на акт ревізії від 30 серпня 2016 року № 08-21/24.
10.          03 березня 2017 року на виконання доручення Держаудитслужби України, відповідач листом № 26-07-14-14/2418 повідомив позивача, що Північний офіс Держаудитслужби вимагає усунути виявлені в ходів ревізії порушення законодавства шляхом забезпечення приведення рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо зменшення розміру пайової участі забудовникам будівництва у відповідність до Порядку залучення, розрахунків розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішеннями Новопетрівської сільської ради від 21     січня 2011 року № 52-ІV-VI та від 19 жовтня 2012 року №     386     -     17-6.
11.          Лист Північного офісу Держаудитслужби України від 03 березня 2017 року №     26-07-14-14/2418 має саме роз`яснювальний характер, вимога від 30 вересня 2016 року №     10-08-14-14/5981 є єдиною вимогою, яка має остаточний зміст викладених порушень.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
12.          Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017     року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
13.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що      збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, і саме такий порядок встановлений законом.
14.          При цьому суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що лист Північного офісу Держаудитслужби України від 03 березня 2017 року № 26-07-14-14/2418 має саме роз`яснювальний характер, фактично існує єдина вимога, якою зафіксовано збитки, завдані сільському бюджету, отже наявні всі підстави для задоволення позовних вимог.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції
15.          Не погодившись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, яку зареєстровано 10 жовтня 2017 року.
16.          У касаційній скарзі позивач указує на те, що вимога у редакції листа від 03     березня 2017 року № 26-07-14-14/2418 не містить посилань на те, що виявлені збитки мають бути відшкодовані будь-яким чином.
17.          Крім того, позивач спростовує факт завдання будь-яких збитків та стверджує про помилковість висновку відповідача про наявність порушення законодавства.
18.          Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові 23 лютого 2016 року в справі №     818/1857/14, позивач зазначає, що пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені у справі за відповідним позовом підконтрольної установи.
19.          У зв`язку із зазначеним позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.
20.          10 жовтня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Київського окружного адміністративного суду справу №     810/3345/16 (суддя-доповідач      Горбатюк     С.     А.).
21.          16 листопада 2017 року справа №     810/3345/16 надійшла до Вищого адміністративного суду України.
22.          У запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначає, що існує лише одна вимога від 30 вересня 2016 року № 10-08-14-14/5981, якою зафіксовано факт завдання збитків. 
23.          28 лютого 2018 року справу №     810/3345/16 разом з матеріалами касаційної скарги передано до Верховного Суду (суддя-доповідач Гончарова І.     А.).
24.          21 січня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду №     108/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з внесенням змін до Спеціалізації суддів Верховного суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що унеможливлює участь судді-доповідача Гончарової     І.     А. у розгляді справ, категорії яких віднесені до спеціалізації іншої судової палати у зв`язку зі змінами.
25.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21     січня 2020 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н.     В., суддів Бевзенка     В.     М., Данилевич     Н.     А.
26. 19 травня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 824/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
27.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 травня 2020 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н. В., суддів Данилевич Н.А., Смокович М.І.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
28.          Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
29.          Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
30.          За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
31.          Приписами частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
32.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
33.          Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон №     2939-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
34.          Частиною першої статті 2 Закону № 2939-ХІІ визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
35.          На підставі статті 10 Закону №   2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право:, зокрема:
-     пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (Пункт     7);
-     порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (Пункт 8);
-     звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (Пункт 10);
-     при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (Пункт 13);
-     порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (пункт     15).
36.          Частиною другою статті 15 Закону №2939-ХІІ установлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
37.          Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 868 «Про утворення Державної аудиторської служби України», яка набрала чинності 03     листопада 2015 року утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.
38.          Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №       43 (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
39.          Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), отриманих під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах під час складання планових бюджетних показників та відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі); відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів довгострокових зобов`язань за енергосервісом затвердженим в установленому порядку умовам закупівлі енергосервісу; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про державні закупівлі; веденням бухгалтерського обліку, а також складенням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності; виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах; усуненням виявлених недоліків і порушень (підпункт 4 пункту 4 Положення №   43).
40.          Держаудитслужба уживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь (підпункт 9 пункту 4 Положення № 43).
41.          Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункти 13, 23 пункту 6 Положення №     43).
42.          Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання, визначено Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №     550 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
VІ. Позиція Верховного Суду
43.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
44.          Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
45.          Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
46.          Аналіз наведених у пунктах 31-40 цього рішення правових норм дає підстави для висновку про те, що органу державного фінансового контролю надано повноваження здійснювати відповідний державний фінансовий контроль і в разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
47.          Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
48.          Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
49.          Законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
50.          Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, неодноразово висловленою у постановах, зокрема, від 07 жовтня 2014     року в справі № 21-368а14, від 14 жовтня 2014 року у справі №21-453а14, від 18 листопада 2014 року в справі №21-461а14, від 20 січня 2015 року в справі №21-601а14, від 27 січня 2015 року в справі № 21-436а14, від 10 лютого 2015 року в справі №     21-632а14, від 15 квітня 2014 року в справах №№ 21-40а14, 21-63а14), від 29     травня 2017 року в справі №826/6304/16, від 23 лютого 2016 року в справі №818/1857/14 тощо.
51.          Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі №820/3534/16 і постановах Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 02 липня 2019 року в справі №826/2525/15, від 07 лютого 2020     року в справі №     803/634/17 та від 14 лютого 2020 року в справі №825/3661/15-а та ін.
52.          У справі, яка розглядається, Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області просила визнати протиправною та скасувати вимогу Північного офісу Держаудитслужби України від 30 вересня 2016 року № 10-08-14-14/5981 та викладену вимогу в новій редакції листом від 03 березня 2017 року №     26-07-14-14/2418.
53.          Судами попередніх інстанцій установлено, що 30 вересня 2016 року на підставі висновків акта ревізії відповідачем сформовано лист     -вимогу №     10-08-14-14/5981 про усунення позивачем виявлених порушень законодавства, а саме недоотримання коштів сільським бюджетом внаслідок зменшення пайового внеску у загальному розмірі 14     254     913,37 грн.
54.          Листом від 03 березня 2017 року за № 26-07-14-14/2418 Північний офіс Держаудитслужби повідомив позивача, що вимагає усунути виявлені в ходів ревізії порушення законодавства шляхом забезпечення приведення рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо зменшення розміру пайової участі забудовникам будівництва у відповідність до Порядку залучення, розрахунків розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішеннями Новопетрівської сільської ради від 21 січня 2011 року № 52-ІV-VI та від 19 жовтня 2012 року №     386     -     17-6.
55.          Також судами попередніх інстанцій установлено, що лист-вимога від 30     вересня 2016 року № 10-08-14-14/5981, якою зафіксовано збитки, є чинною, а у листі відповідача від 03     березня 2017 року за № 26-07-14-14/2418 вказано спосіб усунення виявлених порушень законодавства.
56.          Верховний Суд наголошує, що предметом оскарження у порядку адміністративного судочинства може бути лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача. Натомість, у справі, яка розглядається, Держаудитслужба пред`явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії позивач, при цьому в зміст вимоги (первинної) вказує на виявлені збитки та їхній розмір.
57.          Разом з цим дії відповідача щодо включення до оскаржуваної вимоги певних відомостей самі по собі не створюють та не припиняють права чи обов`язків особи, а лише фіксують певні факти.
58.          Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23     квітня 2019     року в справі № 820/339/17, від 11 лютого 2020 року в справі №     804/2282/16, 18 березня 2020 року в справі №   П/811/140/17.
59.          Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вимога від 30     вересня 2016 року № 10-08-14-14/5981 не містить імперативного характеру та не створює правових наслідків для позивача, а лист від 03 березня 2017 року за № 26-07-14-14/2418 не є окремою вимогою, а лише вказує на спосіб усунення раніше зафіксованого порушення.
60.          Доводи касаційної скарги наведених висновків суду не спростовують.
61.          За встановлених обставин Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій, в межах доводів касаційної скарги, не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області залишити без задоволення.
2.     Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017     року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19     вересня 2017 року в справі №810/3345/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                Н.В. Шевцова

Судді:                                                                                                    Н.А.    Данилевич

                                                                                                    М.І. Смокович