П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/6305/15	
Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Косцової І.П., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 11.12.2015р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
26.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок ФГВФО за належною йому сумою в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015р. №001-15843-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ним; 
- зобов`язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок ФГВФО в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу №001-15843-060215 від 06.02.2015р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ним; 
- зобов`язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо нього, як вкладника, який має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року №001-15843-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ним, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; 
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем, всупереч вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було неправомірно прийнято повідомлення про визнання правочину «нікчемним», у зв`язку з чим, його безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок ФГВФО з належною йому сумою в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року №001-15843-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Зобов`язано Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок ФГВФО в розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року №001-15843-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.          
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. 30.12.2015 року та ОСОБА_1 30.12.2015 року подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2015 року, відповідач - повністю, а позивач - в частині відмовлених позовних вимог, та прийняти нове, яким відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а позивач, відповідно, - задовольнити в частині відмови позовних вимог. 
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2015 року в частині відмови у зобов`язанні Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів у розмірі 200  000 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року №001-15843-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , за рахунок коштів ФГВФО та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року №001-15843-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , за рахунок коштів ФГВФО. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2015року - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 30.01.2019 року вказану вище постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
25.03.2019 року матеріали даної справи, разом із вказаними вище апеляційними скаргами, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.  
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року прийнято справу до апеляційного провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.      
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та враховуючи викладені в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року висновки, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних і достатніх підстав для їх задоволення.
Судами встановлені наступні обставини справи. 
06.02.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу («Депозит Delta Premier (з поповненням)») №001-15843-060215, відповідно до якого сума вкладу складала 200  000 грн., строк залучення вкладу - до 08.03.2015 року.
06.02.2015 року, відповідно до умов договору, на рахунок позивача надійшли кошти в розмірі 200  000 грн. внаслідок перерахування (транзакції) з поточного рахунку фізичної особи ОСОБА_2 на підставі договору застави, що підтверджується квитанцією №9289269 від 06.02.2015 року. 
02.03.2015 року, на підставі постанови Правління НБУ №150 від 02.03.2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії «неплатоспроможних»», виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Кадирова В.В. 
Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно.
08.04.2015 року ВД ФГВФО прийнято рішення №71 щодо внесення змін до рішення виконавчої дирекції ФГВФО №51 від 02.03.2015р., згідно з яким тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року до 02.09.2015 року включно.
З 11.06.2015 року ПАТ «Дельта Банк» розпочато виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 03.03.2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Відповідні оголошення розміщені на офіційному веб-порталі ФГВФО.
З 06.07.2015 року ПАТ «Дельта Банк» розпочато виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 25.03.2015 року включно, а також продовжено виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Відповідні оголошення розміщені на офіційному веб-порталі ФГВФО.
03.08.2015 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Кадирова В.В. до 02.10.2015 року включно.
16.09.2015 року Уповноваженою особою ФГВФО Кадировим В.В. прийнято наказ №813 щодо застосування наслідків нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та перелік яких наведено в Додатку №1 до вказаного Наказу, серед яких є і договір банківського вкладу позивача.
23.09.2015 року тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» своїм листом №8821/1269 повідомила позивача про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) №001-15843-060215 від 06.02.2015р., укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк».
02.10.2015 року, відповідно до постанови Правління НБУ №664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Вищезазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.
08.10.2015 року інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «Дельта Банк» опубліковано в газеті «Голос України».
З 08.10.2015 року ПАТ «Дельта Банк» розпочато виплати коштів вкладникам у період ліквідації. Відповідне оголошення розміщене на офіційному веб-порталі ФГВФО.
Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та часткової доведеності позовних вимог та відповідно, з неправомірності дій відповідачів.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та враховуючи висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 року.
У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України №4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно ч.1 ст.26 Закону України №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
В свою чергу, ст.27 Закону України №4452-VI регулює порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
При цьому, у відповідності до ч.6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до ч.4 ст.26 Закону України №4452-VI.
Згідно ч.5 ст.27 Закону України №4452-VI, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
У відповідності до п.п.3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 року №14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-6 ч.4 ст.26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Як передбачено приписами п.6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Згідно п.п.2, 4 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України №4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
За змістом ч.1 ст.35 Закону України №4452-VI, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.
Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом України №4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).
З аналізу наведених правових норм вбачається, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200 000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фонду відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Також, Закон України №4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 
1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 
2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 
3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 
4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 
5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 
6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Також, Закон України №4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.
В силу вимог ч.2 ст.38 Закону України №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.
Підстави для визнання правочину (у т.ч. договору) нікчемним визначені, зокрема, у ч.3 ст.38 Закону України №4452-VI (в редакції до 12.08.2015р., до набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015р. №629-VIII), яка визначає, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20% і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 року №629-VIII ч.3 с.38 Закону України №4452-VI доповнено п.9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства».
Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, постанова НБУ від 30.10.2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії «проблемних»», яка є банківською таємницею, не була доведена до відома населення, в тому числі і до позивача, у порядку, встановленому законом. 
Разом з тим, ПАТ «Дельта Банк» віднесений до категорії «неплатоспроможних» на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року, тоді як депозитний договір з позивачем був укладений 06.02.2015 року, т.б. до віднесення Банку до категорії «неплатоспроможних», а згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України №4452-VI, правочин уже має бути вчинений «неплатоспроможним» банком.
Окрім того, слід зазначити, що постанова Правління НБУ №692/БТ від 30.10.2014 року стосується лише встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого Банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для Національного банку України.
Проте, як свідчать матеріали справи, Уповноваженою особою ФГВФО Кадировим В.В., не зважаючи на вищевказане, було прийнято рішення (т.б. наказ №813 від 06.09.2015р.) щодо застосування наслідків «нікчемності» Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України №4452-VI, а саме: якщо Банк уклав правочини (у т.ч. договори) умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Зазначене рішення прийнято відносно договору №001-15843-060215 банківського вкладу («Депозит Delta Premier (з поповненням)») в розмірі 200000 грн., укладеного між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 06.02.2015 року.
Зазначені обставини і слугували підставою для не включення Позивача до Переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок ФГВФО.
Однак, як передбачено, ч.4 ст.38 Закону України №4452-VI, Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Тобто, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. 
Правочин є «нікчемним» відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 ЗУ №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. 
При цьому, перелік передбачених ч.3 ст.38 Закону України №4452-VI підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. 
Отже, положення ст.228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 ст.38 Закону України №4452-VI. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі №826/1476/15., а також у постановах Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №826/20429/14, від 21.06.2018р. у справі №802/4016 та від 21.06.2018р. у справі №821/3601/15-а.
При цьому, що ж стосується тверджень про те, що договір №001-15843-060215 від 06.02.2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», має ознаки «нікчемності, як такий, що порушує публічний порядок, то судова колегія зазначає наступне.
Так, право громадянина на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, у якій увстановлено основні положення щодо власності (ст.ст.13,41,142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (ст.1 та ст.13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (ст.13 і ст.41 Конституції України). 
Крім того, ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. 
Крім того, у п.2.1 рішення від 01.06.2016р. №2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, фізична особа (вкладник) є власником грошових коштів на рахунку, яким він володіє, і його право власності, в силу ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України, є непорушним.
Аналогічна правова позиція зі спірного питання вже була висловлена колегією суддів ВАС України, зорема, в ухвалах від 21.01.2016 року у справі №К/800/35721/15 та від 02.02.2016 року у справі №К/800/30158/15.
До того ж, також слід вказати й про те, що відповідачем, в даному випадку, не було надано до суду 1-ї та 2-ї інстанцій будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що договір від 06.02.2015 року №001-15843-060215 банківського вкладу («Депозит Delta Premier (з поповненням)») в розмірі 200 000 грн., укладений між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк», є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. 
Також, відсутні і будь-які належні докази на підтвердження і того факту, що умови правочину, укладеного Банком із Позивачем, передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, що є обов`язковою умовою для виявлення нікчемних правочинів відповідно до приписів Закону України №4452-VI.
При цьому, на підтвердження факту зарахування грошових коштів на рахунок до Банку позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти, відповідно до укладеного договору, були реально внесені ним на відповідний свій рахунок та були прийняті до зарахування ПАТ «Дельта Банк», що, в свою чергу, не заперечується і самим відповідачем. 
Крім того, слід звернути увагу й на те, що в обґрунтування підстав щодо визнання спірного договору «нікчемним», відповідач фактично не вказує на те, що саме договір банківського вкладу має ознаки нікчемного правочину, а лише заперечує щодо здійснення операції з перерахування на рахунок Позивача коштів.
До того ж, всі операції по перерахуванню, зарахуванню та інших транзакцій коштів клієнтів ПАТ «Дельта Банк» здійснювались безпосередньо посадовими особами ПАТ «Дельта Банк», а відтак є необґрунтованими посилання відповідачів на порушення позивачем умов та порядку здійснення зарахування коштів на рахунок позивача на підставі умов договору від 06.02.2015р. №001-15843-060215 банківського вкладу («Депозит Delta Premier (з поповненням)») в розмірі 200000 грн., укладеного між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк». 
В протилежному випадку відповідальність щодо укладення з Позивачем вказаного договору має покладатись безпосередньо на Банк, його посадових осіб, а не на Позивача шляхом обмеження його права на відшкодування коштів за вкладом по договору.
Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що у Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В були відступні достатні підстави для визнання договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», «нікчемним» та, відповідно, останній протиправно не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, в межах гарантованої суми відшкодування.
Що ж стосується інших п/вимог позивача про зобов`язання Уповноваженої особ ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо нього, як вкладника, то судова колегія, уважно дослідивши матеріали справи, погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, та в свою чергу, також вважає, що вказані дії прямо випливають з вимог Закону України №4452-VI та фактично стосуються вже виконання вказаної постанови суду, а відтак, є передчасними та відповідно, задоволенню не підлягають.
Так, відповідно положень п.2 розділу ІІІ «Методичних рекомендацій стосовно процедури тимчасового обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у неплатоспроможному банку банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам», затверджених протоколом ВД Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №036/15 від 10.02.2015р., рішення про зняття обмежень здійснення Банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам за відповідними рахунками приймається уповноваженою особою Фонду у разі, якщо факти, зазначені у п.3 Розділу II даних Методичних рекомендацій, не підтвердились, зокрема за наслідками: рішення суду, що набрало законної сили. 
Згідно з п.3 розділу ІІІ, прийняте Уповноваженою особою Фонду рішення про зняття обмеження виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками вкладників, не пізніше наступного робочого дня після його прийняття, направляється до Фонду супровідним листом разом із копіями обґрунтовуючих документів та електронною версією переліку рахунків вкладників, за яким уповноваженою особою Фонду прийнято рішення про зняття обмеження здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за формою та структурою файлу "D", визначеними Правилами, на CD-диску. 
Отримана інформація перевіряється відділом організації виплат на коректність та відображається в Узагальненій базі даних про вкладників Фонду. Виплати коштів за відповідними рахунками таких вкладників здійснюються згідно з нормами Закону та нормативно-правовими актами Фонду.
Також одночасно слід зазначити й про інші п/вимог, а саме в частині зобов`язання ФГВФО включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок ФГВФО.
Так, судова колегія з цього приводу зазначає наступне.
Відповідно до приписів ч.5 ст.27 Закону України №4452-VI, протягом 6-ти днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до п.2, п.4, п.5 розділу IV «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами» (затв. рішенням ВД Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012р. за №1548/21860) Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.
Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.
Таким чином, оскільки позивача ще не включено Уповноваженою особою до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок ФГВФО, то, відповідно, ці позовні вимоги в частині зобов`язання ФГВФО включити його до Загального реєстру вкладників, теж є передчасними, а відтак задоволенню також не підлягають.
До того ж, ще слід вказати й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, відповідно до ст.316 КАС України, залишає ці апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.05.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                             І.П. Косцова

                                                                                   В.О. Скрипченко