ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1452/20 Справа № 185/2455/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                       за участю секретаря - Лященко С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на  рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року, 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, відповідно до якого просила суд визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її сина - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_6 . За час свого життя її син придбав квартиру за адресою : АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була придбана на Павлоградській товарній біржі 10.04.1998 року. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є рідна мати спадкодавця, її чоловік - ОСОБА_4 (рідний батько спадкодавця), та ОСОБА_2 (рідний син спадкодавця). У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до органів нотаріату. Але постановою приватного нотаріуса у вчинені нотаріальної дії було відмовлено по причині не виконання спадкодавцем за життя вимог щодо реєстрації нерухомого майна. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2018 року по цивільній справі 185/9855/17 було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , укладеного 10 квітня 1998 року та зареєстрованого 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за реєстровим №4/22-НД. ОСОБА_4 (батько спадкодавця) відмовився від прийняття спадщини померлого сина на її користь, про що ним було подано заяву долучену до матеріалів спадкової справи. Перед зверненням до органів нотаріату, за попередньою домовленістю між спадкоємцями, ОСОБА_2 був виділений автомобіль і він не заперечував проти визнання позову на її користь. Таким чином ОСОБА_2 (її онук) і ОСОБА_4 (її чоловік) не заперечують проти прийняття нею можливо належних їм частин спадщини. Вважає, що колишня дружина її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцем не являється, оскільки між нею та її сином шлюб розірвано на підставі рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2005 року, тобто десять років назад, до смерті її сина. Крім того, після розірвання шлюбу з її сином вона не заявляла ніяких вимог стосовно поділу майна. І як їй відомо, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки (а.с.2-5).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частки квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.71-74). 

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішення суду 1 інстанції є необґрунтованим та незаконним, зокрема зазначила, що судом не надано оцінку того, що колишня дружина її померлого сина спадкоємцем не являється, враховуючи зазначене просить рішення скасувати в частині визнання ОСОБА_1 права власності на 2/6 частки квартири та ухвалити нове рішення в цій частині про визнання за нею право власності на 4/6 частки квартири в порядку спадкування після смерті її сина (а.с.77-79).

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що померлий - спадкодавець гр. ОСОБА_6 є власником нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року, відповідно до якого визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , укладений 10 квітня 1998 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , зареєстрований 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за реєстровим №4/22-НД(а.с.7-8).
Також судом встановлено, що ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 у період з 07 липня 1990 року по 12 травня 2005 року, що підтверджується копією виписки з рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2005 року, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрований 07 липня 1990 року відділом м. Красноармейська Донецької області було розірвано(а.с.13).
Спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.6).
ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , а саме є матір`ю спадкодавця що встановлено рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року (а.с.7-8).
ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , а саме батьком спадкодавця, та окрім цього останній відмовився від прийняття спадщини після померлого сина - ОСОБА_6 , на користь матері померлого, його дружини - позивачки гр. ОСОБА_1 , що підтверджується копією заяви зареєстрованої у приватного нотаріуса (а.с.11). 
ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , а саме є сином спадкодавця.

Задовольняючи часткового позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 була куплена 10 квітня 1998 року спадкодавцем у період перебування з 07 липня 1990 року по 12 травня 2005 року у зареєстрованому шлюбі із гр. ОСОБА_5 , тобто є спільною сумісної власності подружжя, частки якої є рівними (по Ѕ частині на кожного з подружжя), а тому спадковим майном є не ціла квартира, а Ѕ частини квартири, яка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи також те, що син спадкодавця, як спадкоємець першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , також має право на свою частку, та також, те, що ця Ѕ частина нерухомості спадкового майна померлого буде ділитися між всіма спадкоємцями першої черги за законом, а саме сином, матір`ю та батьком померлого, проте враховуючи те, що батько померлого відмовився у встановленому законом порядку від своєї спадкової частки нерухомого майна на користь матері померлого спадкодавця, а син спадкодавця заперечував в судовому засіданні проти того, щоб його частка дісталася позивачу, то суд прийшов до висновку, що 1/2(3/6) частки поділити на 3 спадкоємців першої черги за законом та отримаємо по 1/6 частці на кожного. Проте враховуючи те, що один із спадкоємців (батько спадкодавця) відмовився від своєї частки на користь другого (позивач), то суд прийшов до висновку, що потрібно задовольнити позовні вимоги частково, а саме визнати за позивачем 2/6 частки квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає вище зазначеним положенням ст. 263 ЦПК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 Цивільного кодексу України).
Статтями 1217,1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг).
За нормою частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що спадкоємцями першої черги за законом, зокрема, є діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
За положеннями ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. 
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Апеляційним судом було витребувано відповідні докази та цивільну справу для огляду.
Оглянувши цивільну справу № 185/9855/17 та наявні матеріали справи № 185/2455/19, вбачається, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності - задоволено у повному обсязі.
Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , укладений 10 квітня 1998 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , зареєстрований 10.04.1998 на Павлоградській товарній біржі за реєстровим №4/22-НД (а.с.7-8,63-64).
Зі копії спадкової справи № 29/2015 наданої ПН Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В. вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 колишня дружина спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на часту в спільному майні подружжя в зв`язку зі смертю другого з подружжя, яке було придбано нею та її колишнім чоловіком в період зареєстрованого шлюбу (а.с.20).
04 жовтня 2016 року постановою приватного нотаріуса Павлогрвдського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик М.В. було відмовлено громадянці ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на часту в спільному майні подружжя в зв`язку зі смертю другого з подружжя - ОСОБА_6 , на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 (а.с. 131 зворот, 132).

Також зі справи вбачається, що з відповідними заявами про прийняття спадщини звернулися й спадкоємці 1 черги померлого: батьки та син.
ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , а саме є матір`ю спадкодавця.
ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , а саме батьком спадкодавця, який відмовився від прийняття спадщини після померлого сина - ОСОБА_6 , на користь матері померлого, його дружини - позивачки гр. ОСОБА_1 . 
ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , а саме є сином спадкодавця.
Отже, після смерті спадкодавця колишня дружина померлого ОСОБА_3 скористалася своїм правом та подала відповідну заяву на отримання свідоцтва про право власності на часту в спільному майні подружжя в зв`язку зі смертю другого з подружжя, яке було придбано нею та її колишнім чоловіком в період зареєстрованого шлюбу, яке відповідно до Закону є спільною сумісною власністю подружжя.
Таким чином до спадкової маси входить 1/2 частина спірної квартири, спадкоємцями 1 черги якої є три особи: ОСОБА_1 - мати померлого, ОСОБА_4 - батько померлого, який відмовився від прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_6 на користь матері померлого - своєї дружини ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 - син померлого, частки яких у спадковій масі (1/2 частині спірної квартири) відповідно становлять по 1/3 її частині, що відповідно становить - по 1/6 частині у спірній квартирі.
З урахуванням заяви ОСОБА_4 - батька померлого, який відмовився від прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_6 на користь матері померлого - своєї дружини ОСОБА_1 , її частка становить 2/6 частини спірної квартири, на яку суд 1 інстанції обґрунтовано визнав за нею право власності в порядку спадкування за законом.

Зважаючи на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно, доводи апеляційної скарги та посилання позивача на те, що колишня дружина після розірвання шлюбу не заявляла вимог щодо поділу майна та й стосовно таких вимог закінчився трирічних строк позовної давності є такими що не ґрунтуються на положеннях ст. 68 СК України.
Колегія суддів зазначає, що звернення з вимогами про поділ майна подружжя є правом, а не обов`язком.

Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що судом 1 інстанції було допущено описку у прізвищі відповідача ОСОБА_3 , що вбачається з копії її паспорту наданого до спадкової справи, яку суд може виправити з власної ініціативи або за заявою учасників справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Судді: