Ухвала
іменем України 
13 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 303/5390/18
провадження № 51-1738 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня         2019 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року щодо нього,
встановив:
За вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня         2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна.
 
Залишено незмінним запобіжний захід – утримання під вартою до набрання вироком законної сили.   
Постановлено строк покарання обчислювати з 26 серпня 2018 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 28 000 грн.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.
Постановлено задовольнити цивільний позов ОСОБА_6 в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5520 грн.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2019 року щодо ОСОБА_4 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ознакою вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій.
В іншій частині вирок залишено без зміни. 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями. 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; найменування особи, яка подає касаційну скаргу, обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі                  статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, засуджений, посилаючись на порушення під час досудового розслідування, не зазначає їх вплив на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень.
Крім того, засуджений, ставлячи вимогу, в тому числі, про скасування ухвали апеляційного суду, у мотивувальній частині касаційної скаргивказує на те, що апеляційним судом не викладено переконливих мотивів на спростування доводів його апеляційної скарги, однак не конкретизує, які саме доводи цієї апеляційної скарги визнано судом апеляційної інстанції необґрунтованими.
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
До того ж, касаційна скарга засудженого адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тоді як, у відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2019 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                        ОСОБА_3