Ухвала
 
29 квітня 2020 року 
 
м. Київ
 
справа № 464/3441/17
провадження № 61-4276ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 02 березня 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2020 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано заявнику доплатити судовий збір, та надати нову редакцію касаційної скарги відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, а також копії скарг доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи до 24 квітня 2020 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.
 
Також даною ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду, а саме: касаційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.
 
У визначений в ухвалі Верховного Суду строк ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків, зокрема: квитанція про сплату судового збору від 13 квітня 2020 року № 65443 у розмірі 6 610,00 грн та касаційну скаргу у новій редакції.
 
З аналізу касаційної скарги ОСОБА_1 в редакції від 13 квітня 2020 року убачається, що за змістом вона є ідентичною до касаційної скарги ОСОБА_1  в первісній редакції та не містить, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, підстави касаційного оскарження судових рішень. Виключно посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 29 квітня 2020 року, ухвала суду касаційної інстанції виконана не в повному обсязі, а саме: не зазначено конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга  ОСОБА_1  підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                І. Ю. Гулейков