Єдиний унікальний номер 226/414/20
Номер провадження 33/804/245/20 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

3 червня 2020 року        м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
судді        Шигірта Ф.С.,
за участю:
секретаря судового засідання   Цапу А.В.,
захисника       Онілова О.В.,
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 16 квітня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює помічником начальника дільниці ПрАТ ШУ «Покровське», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, ОСОБА_1 21.01.2020 о 9-45 біля будинку №35 по вул. Пугачова в м. Мирнограді Донецької області керував автомобілем «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від продування приладу «Драгер 6810» або проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Таким чином порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З постановою не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу. Зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що юрисдикція працівника поліції який склав протокол не розповсюджується на територію м. Мирноград Донецької області, а тому протокол складено не уповноваженою особою і є недопустимим доказом. Суд першої інстанції безпідставно оглянув протокол про адміністративне правопорушення без участі його та захисника не взявши до уваги клопотання про відкладення судового розгляду через зайнятість захисника в іншому процесі. Вказує на порушення під час складання протоколу, а саме в протоколі не зазначено технічний засіб, яким зроблено відеозапис. З огляду на це, суд безпідставно вважав його належним та допустимим доказом. Крім того, відео файл знятий на «бодікамеру», використання якої жодним нормативним актом не передбачене. Окрім вищезазначеного поліцейські порушили вимоги законодавства оскільки не оформили направлення для проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання, про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, працівниками поліції до суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії  ДПР 18 № 061670 від 21 січня 2020 року (а.с.2); письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Доводи апелянта про відсутність повноважень у працівника поліції на складання протоколу, оскільки його юрисдикція розповсюджується лише на територію м.Бахмута та Бахмутського району, м. Костянтинівка, м. Торецька Донецької області є безпідставними.
Згідно відповіді заступника начальника Бахмутського відділення поліції № 2340/201/05-2020 від 25.05.2020 року, ОСОБА_5 наказом №120 від 21.01.2020 року відряджено у підпорядкування Покровського ВП ГУНП в Донецькій області з 21.01.2020 по 26.01.2020 року. 

Також матеріалами справи спростовуються твердження ОСОБА_2 про відсутність у працівників поліції, які його зупинили, технічних засобів для встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Так, відповідно до журналу Бахмутського ВП обліку роботи технічного засобу вимірювання, а також виявлення стану алкогольного сп`яніння водіїв транспортних засобів за допомогою приладу «Dragger Alkotest», 21 січня 2020 року зазначений засіб вимірювання був отриманий старшим сержантом поліції Дуденковим А.А.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи за відсутності захисника та особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення є істотним порушенням та безумовною підставою для скасування постанови не ґрунтується на вимогах закону.
Згідно положень ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Стаття 268 КУпАП не вимагає обов`язкової участі у розгляді справи особи, яка притягується до відповідальності, передбаченої ст.130 ч.1 КУпАП.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення призначався на 10.03.2020 р., 25.03.2020 р., 06.04.2020 р., 16.04.2020 р. на вказані дати учасники провадження були повідомлені належним чином, проте на адресу суду надавали клопотання про відкладення судового розгляду, вказуючи про наявність перешкод для розгляду справи у визначений день. Оскаржувану постанову ухвалено суддею 16 квітня 2020 року без участі в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника (а.с. 65). Повідомлення про час і місце розгляду справи на ім`я ОСОБА_6 здійснено шляхом направлення на його адресу судової повістки, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання 9 квітня 2020 року (а.с. 60). Разом з цим від ОСОБА_1 та його захисника саме в день розгляду справи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю захисника в іншому процесі. Зазначене клопотання з урахуванням попередньої процесуальної поведінки учасників судового засідання розцінене судом першої інстанції як намагання уникнути відповідальності та судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у справі відомостями, скільки строк накладення адміністративного стягнення закінчувався 21 квітня 2020 року.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки діюче законодавство передбачає скорочені строки як для розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і для накладення адміністративного стягнення. Суд першої інстанції вчинив всі необхідні дії для надання можливості ОСОБА_2 разом із захисником приймати участь у судовому засіданні протягом передбачених законом строків, проте вони не скористались таким правом. 

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення водія на медичний огляд та акту огляду на стан сп`яніння також не заслуговують на увагу апеляційного суду  з таких підстав.
Так, згідно вимогам ст. 266 КУпАП, огляд водія, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності 2-х свідків. У разі незгоди водія на проведення вказаного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Аналогічні вимоги, але більш конкретні передбачені і спеціальною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Пунктами 6 та 7 розділу 1 вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерського-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП. У разі встановлення стану сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Акт огляду на стан сп`яніння за результатами огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом 2-х годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З дослідженого відеозапису, протоколу та пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_2 на місці зупинки відмовився від проходження огляду як на місці, так і у медичному закладі, а тому необхідності складати направлення на такий огляд не було. 
За таких обставин, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 є обґрунтованим. 

Крім того є безпідставними доводи апелянта про недопустимість відео доказу через те, що в протоколі не зазначено технічний запис, яким здійснено відеозапис та будь-яким нормативним актом не передбачено використання технічного засобу - «бодікамерою».
Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Окрім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео- реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999.
Слід зазначити, що стаття 256 КУпАП не містить вимоги зазначати використаний технічний засіб у протоколі. Крім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, можна дійти висновку, що обов?язкове зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу є обов`язковим лише при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі, або ж коли відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники – швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. 
В даному ж випадку відеозапис є одним з доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості цей відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 . Він узгоджується з іншими доказами, а тому обґрунтовано врахований судом першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді постанову Димитровського міського суду Донецької області від 16 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч. 1 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: