ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/246/20  Номер провадження 22-ц/814/1311/20	Головуючий у 1-й інстанції Чистик І.О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів:  Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Ачкасовій О.Н. 

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційн ою скаргою ОСОБА_1 

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 березня 2020 року, постановлену суддею Чистик І.О., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

24 березня 2020 року до суду першої інстанції представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Новіковою М.О. подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 553/1867/19, що перебуває на розгляді Ленінського районного суду м. Полтави. 

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25 березня 2020 року зупинено провадження у справі № 553/246/20 (провадження 2/553/430/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 553/1867/19 (провадження 2/553/123/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Ленінським районним судом розглядається цивільна справа № 553/1867/19 (провадження 2/553/123/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя. Згідно наданої копії зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 однією з позовних вимог є вимога про визнання квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2 , а тому існують підстави для зупинення провадження по справі, передбачені п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що обгрунтовуючи необхідність зупинення провадження у даній цивільній справі, суд не зазначив жодних обставин відносно того, що має розгляд справи про поділ майна подружжя безпосереднє значення для розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням та вселення до нього. Предметом даної справи є відновлення порушеного права ОСОБА_1 на житло, що випливає з норм Конституції України та ЖК України, а предметом розгляду справи про поділ майна є поділ автомобіля, меблів та квартири. Відтак, у вказаних справах предмети доказування є різними. Позивач вказує, що проживає у спірній квартирі з моменту придбання, а зареєстрований в ній з серпня 2018 року, іншого власного житла не має. Зазначає, що поділ спільного майна подружжя не є суміжним питанням у випадку визначення місця чи права проживання у спільній квартирі. Вважає, що не можна позбавити людину житла лише на підставі, що це житло є об`єктом поділу, тобто, у справі про вселення до житлового приміщення не вбачається перешкод для її розгляду по суті - до вирішення питань про поділ спільного майна подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у її задоволенні. 

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції обставин, що у провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя (справа № 553/1867/19), об`єктом поділу зокрема є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 37-38, 46-47).

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Згідно з вимогами ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа № 755/4039/17).

По даній справі вбачається, що 10.02.2020 р. до суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. 

Ухвалою суду від 25.02.20120 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 березня 2020 року (а.с. 31-32).

Предметом спору у вказаній справі є усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Крім цього, у провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя (справа № 553/1867/19). 

Ухвалою суду від 13.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 

Ухвалою суду від 11.09.2019 року до спільного розгляду первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (а.м. 37-38).

24.03.2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Новікова М.О. подала суду заяву про зупинення провадження у даній справі до вирішення по суті справи № 553/1867/19 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, поділ спільного майна подружжя (а.с. 42-43).

Постановляючи ухвалу від 25.03.2020 р. про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що однією з зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 у справі № 553/1867/19 є вимога про визнання квартири АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 , вирішення якої безумовно вплине на вирішення даної справи № 553/246/20, тому існують підстави для зупинення провадження у даній справі.

Проте, апеляційний суд у складі колегії суддів звертає увагу на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмет та підстави позову у справах і не зазначив об`єктивні обставини, які б вказували на те, що розгляд Ленінським районним судом м. Полтави цивільної справи №553/1867/19 про поділ спільного майна подружжя будь-яким чином перешкоджає суду на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує пред`явлені позовні вимоги до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Також слід зазначити, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі №553/1867/19, порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів F 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зупинивши провадження у справі, суд не з`ясував, на якій стадії судового розгляду перебуває цивільна справа №553/1867/19 та не врахував право сторін на розумні строки розгляду справи.

За таких обставин, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, дає підстави для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду по суті позовних вимог до суду першої інстанції. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції незаконно зупинив провадження у справі, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ, -  

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити. 

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 березня 2020 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 травня 2020 року. 

С У Д Д І:        А. І. Дорош                        О. А. Лобов                        В. М. Триголов