Номер провадження: 22-ц/813/2695/20 
Номер справи місцевого суду: 520/15846/19
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-суддіКомлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Літвінової І.А., -
в с т а н о в и в:
У липні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.
Одночасно позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом заборони нотаріусам Шостої Одеської державної нотаріальної контори видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам чи особам, які виконують функцію в сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна: будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволена.
Забороненонотаріусам Шостої Одеської державної нотаріальної контори (нині Приморська державна нотаріальна контора в м. Одесі) видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Забороненосуб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження об`єкта нерухомого майна: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 27/100; власник: ОСОБА_4 та щодо об`єкту нерухомого майна: земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: 5110136900:27:002:0065; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1084365451101; форма власності: приватна; власник: ОСОБА_4 .
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги  ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, оскільки суд постановляючи ухвалу не послався на жодні докази та обставини, якими він обґрунтував вжиття заходів забезпечення позову.
Відзиву до суду надано не було.
Сторони про розгляд справи на 10 червня 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 90-91).
Від ОСОБА_5 , представника ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 , представника ОСОБА_7 , в межах доручення від представника ОСОБА_8 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 92-95).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання відкладення розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги,перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно  до ст. 375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_3 може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення конституційного права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а оскільки позивачем доведене дійсне виникнення спору між сторонами, суд оцінивши докази застосував заходи забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, в якому просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
ОСОБА_9 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила заборони нотаріусам Шостої Одеської державної нотаріальної контори видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам чи особам, які виконують функцію в сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна: будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заяви зазначила, щовідповідач має можливість отримати свідоцтво про право власності на будинок та земельну ділянку (або їх частину), які були власністю спадкодавця та матиме можливість здійснити відчуження вказаних об`єктів третім особам, що меже утруднити чи зробити неможливими виконання рішення суду.
Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
На підставі викладених обставин, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, а також враховуючи доведеність обґрунтованості доводів позивача стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду спору, існує вірогідність відчуження спірного майна відповідачем третім особам, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованоговисновку про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, а заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те,що судпостановляючи ухвалу не послався на жодні докази та обставини, якими він обґрунтував вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскількивимоги забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами та відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства, а суд, оцінивши докази  у їх  сукупності,  зважаючи на  обставини, які передували зверненню позивача  до суду  за захистом  своїх прав  та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, на законних підставах забезпечив позов  ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.
У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41). 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 12 червня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк