Ухвала
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 310/5980/13-ц
провадження № 61-5794св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                      Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - Бердянська міжрайонна прокуратура в інтересах держави,
відповідачі: Бердянська міська рада, Управління Держземагентства                                      у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_1 ,
представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
третя особа - реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року у складі судді Черткової Н. І. та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Гончар М. С.,                   Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2013 року Бердянська міжрайонна прокуратура в інтересах держави звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила: визнати незаконним та скасувати підпункт 5.46 пункту 5 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п`ятого скликання від 28 січня 2010 року № 38 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення індивідуального дачного будівництва на АДРЕСА_1 ; зобов`язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати запис від 16 квітня 2010 року № 011026500354 про державну реєстрацію зазначеного вище державного акту на право власності на земельну ділянку; зобов`язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки на АДРЕСА_1 шляхом закриття Поземельної книги; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку територіальній громаді                                         м. Бердянську Запорізької області.
Позовна заява мотивована тим, що проект відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства; державна експертиза землевпорядної документації не проводилася; 01 червня 2010 року Управлінням Держкомзему у м. Бердянську відкликано раніше надані висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки                       у зв`язку з виявленими Головним управлінням Держкомзему порушеннями вимог закону. Спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, 16 квітня 2010 року головою Запорізької обласної державної адміністрації видано розпорядження Бердянській міській раді скасувати надані 20 травня 2009 року висновки управління архітектури та містобудування міської ради стосовно відведення земельних ділянок під індивідуальне дачне будівництво на території рекреаційного призначення; на виконання зазначеного розпорядження управлінням архітектури та земельних відносин Бердянської міської ради такі висновки було відкликано. Погоджуючи 20 січня 2010 року проект землеустрою завідувач Мелітопольського сектору регулювання природокористування Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Запорізькій області вийшов за межі повноважень; щодо адміністративно-територіальних меж м. Бердянська Запорізької області, зокрема, Бердянської коси, де розміщена спірна земельна ділянка, таке погодження проекту землеустрою надає Державна екологічна інспекція Азовського моря; зазначене встановлено в акті перевірки Державної інспекції сільського господарства від 05 червня 2013 року. Cпірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги та не могла бути передана у приватну власність, крім того, оспорюваним рішення міської ради порушено законодавство, що регулює містобудівну діяльність. За інформацією виконавчого комітету Бердянської міської ради від 15 травня 2013 року земельна ділянка на АДРЕСА_1 розташована на території оздоровчих установ та установ відпочинку, на час подання позову була вільна від забудови. Вимога про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною від визнання незаконним та скасування рішення міської ради про виділення земельної ділянки. Здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності покладено на Держсільгоспінспекцію України, яка немає повноважень на звернення до суду з таким позовом, прокуратура пред`являє позов в інтересах держави як позивач. 
Справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року позов задоволено частково; визнано недійсним підпункт 5.46 пункту 5 рішення Бердянської міської ради від 28 січня 2010 року № 38 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , скасовано його державну реєстрацію; зобов`язано управління Держземагенства скасувати державну реєстрацію земельної ділянки на АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_1 повернути зазначену земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська Запорізької області.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року у частині скасування запису про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання управління Держземагенства скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, - скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові у цій частині, у решті рішення суду першої інстанції - залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                              і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року рішення  Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року у нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня                          2015 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду України від 15 листопада 2017 року зазначені вище судові рішення скасовано у частині задоволених позовних вимог, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.  
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року позов задоволено; визнано незаконним та скасовано підпункт 5.46 пункту 5 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п`ятого скликання від 28 січня 2010 року № 38 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення індивідуального дачного будівництва площею 0,1 га на АДРЕСА_1 ; зобов`язано Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати запис від 16 квітня 2010 року № 011026500354 про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення індивідуального дачного будівництва на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 23104000000:08:007:0319; зобов`язано Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки на АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_1 повернути територіальній громаді м. Бердянська Запорізької області земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована на АДРЕСА_1 ; стягнено з Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі по 121,80 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірна земельна ділянка розташована у межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря та згідно з генерального плану м. Бердянська знаходиться на території оздоровчих установ та установ відпочинку, не може бути передана громадянам відповідно до статей 48, 52 ЗК України; відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність прибережної захисної смуги, оскільки її розмір встановлено статтею 88 Земельного кодексу України. Рішення міської ради про передачу у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки є незаконним та підлягає скасуванню, а земельна ділянка - поверненню відповідно до статті 1212 ЦК України як така, що збережена ОСОБА_1 без достатньої правової підстави. Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для застосування                         у справі строків позовної давності, мотивуючи це тим, що Дерсільгоспінпекція довідалася про порушення вимог закону при виділенні ОСОБА_1 спірної земельної ділянки у травні 2013 року після здійснення відповідної перевірки на вимогу органів прокуратури, позов пред`явлено у червні 2013 року, тобто в межах позовної давності.  
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня                    2018 року в частині зобов`язання Управління Держземагентства                                       у Бердянському районі скасувати запис про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, - скасовано, провадження у цій частині закрито; у решті рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від                   22 жовтня 2018 року - залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що провадження у відповідній частині підлягає закриттю, оскільки рішення Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року у частині вирішення вимог про зобов`язання Управління Держземагентства  у Бердянському районі скасувати запис про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання скасувати державну реєстрацію земельної ділянки - набрало законної сили, у цій частині залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховним Судом України, є чинним на момент розгляду справи. Залишаючи без змін решту рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у частині визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові  Верховного Суду України від 15 листопада 2017 року; строк позовної давності відповідно до частини другої статті 264 ЦК України переривався 15 листопада 2010 року  у зв`язку зі зверненням  прокуратури до суду з позовом у адміністративній справі про скасування інших пунктів рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 28 січня 2010 року № 38 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження своїх заперечень на позов. 
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду,               ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року у нескасованій частині та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року - скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2019 року відкрито касаційне провадження; витребувано справу з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. 
Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2020 року відмовлено заступнику прокурора Запорізької області у задоволенні клопотання про проведення судового засідання; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про переривання позовної давності на підставі доказу, зареєстрованого у канцелярії суду після ухвалення постанови Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року; предмет спору стосується повернення земельної ділянки територіальній громаді м. Бердянська Запорізької області, тому позов не можу бути заявлений в інтересах держави; прокуратура не має повноважень на звернення до суду в інтересах Бердянської міської ради, тому позов підлягав залишенню без розгляду. Судами попередніх інстанцій не застосовано строки позовної давності, не враховано обов`язкового висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові  Верховного Суду України від 15 листопада 2017 року у цій справі; у суді першої інстанції прокуратурою заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності, про порушення вимог закону при прийнятті оспорюваного рішення міської ради позивач повідомлявся Головним управлінням Держкомзему у Запорізькій області у квітні 2010 року, про обізнаність прокуратури також свідчить протест прокурора від 27 квітня                   2010 року на рішення Бердянської міської ради від 28 січня 2010 року № 38; звернення прокуратури у 2010 року до адміністративного суду не перериває перебіг позовної давності; висновок судів попередніх інстанцій щодо знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги ґрунтуються на припущеннях; суд першої інстанції помилково застосував статті 59, 60, 84, 88, 90 ЗК України, оскільки у справі не встановлено факт надання спірної земельної ділянки за рахунок земель водного фонду та прибережної захисної смуги. Також зазначає, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки не підлягав державній експертизі землевпорядної документації, оскільки землі житлової та громадської забудови не входять до переліку, визначеному у статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»; підпункт 4.2 пункту 4 рішення Бердянської міської ради від 28 січня 2010 року № 38 про зміну цільового призначення, зокрема спірної земельної ділянки, не оскаржувався та є чинним. Висновок судів про неправомірність набуття ОСОБА_1 у власність земельної ділянки є помилковим, суперечить приписам статті 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений спеціалізованою землевпорядною організацією,  Бердянська міська рада не мала підстав відмовляти у його затвердженні. Також посилається на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у випадку задоволення позову.    
Відзиви на касаційну скаргу
У відзиві, поданому у травні 2019 року, прокуратура Запорізької області просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року                                       у нескасованій частині та постанову Запорізького апеляційного суду від                                06 лютого 2019 року - без змін, мотивуючи це тим, що прокуратура мала підстави для представництва інтересів держави та територіальної громади                     м. Бердянська відповідно до статті 36-1 Закону України від 05 листопада                     1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру», чинного на момент пред`явлення цього позову; прокуратура довідалася у квітні 2010 року про існування рішення Бердянської міської ради від 28 січня 2010 року № 38 лише в частині відведення земельних ділянок без визначення місця розташування, а також на території, де не передбачена забудова згідно з Генерального плату міста, на що було подано протест прокурора та у подальшому позов до адміністративного суду; лише                       у 2013 році Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області встановлено, зокрема факт відведення ОСОБА_1 земельної ділянки прибережної захисної смуги; твердження касаційної скарги щодо правомірності набуття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки прокуратура спростовує тим, що відповідно до статей 48, 52 ЗК України земельна ділянка прибережної захисної смуги не може бути передана у власність громадян.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року справу № 372/1684/14-ц за позовом про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, визнання державних актів недійсними, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що у справі є підстави відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), згідно з якого власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на земельну ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. При цьому зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, у такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, виходив з того, що позови про витребування (повернення) незаконно виділених земельних ділянок у державну власність мають розглядатись судами як віндикаційні на підставі статей 387, 388 ЦК України; у такому випадку на позови прокурора, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа, яка наділена повноваженнями власника чи користувача земельної ділянки з правом розпорядження нею довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справу                           № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19) прийнято до розгляду.
У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 372/1684/14-ц, оскільки вирішення спору залежить від того, чи поданий прокурором позов у частині вимоги про витребування спірних земельних ділянок у державну власність є віндикаційним або ж негаторним. 
За таких обставин, з огляду на пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19).
Керуючись статтями 252, 253, 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 310/5980/13-ц за позовом Бердянського місцевого прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_1 , за участю третьої особи - реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи                № 372/1684/14-ц.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	                                        В. М. Сімоненко  	
Судді:	                                        С. Ю. Мартєв  	
 	                        А. А. Калараш                             	
 	Є. В. Петров	
 	С. П. Штелик