Номер провадження: 22-ц/813/574/20 
Номер справи місцевого суду: 521/3559/19
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
з участю секретаря – Дубрянської Н.О.,

розглянула апеляційну скаргу представника Військової академії (м. Одеса) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року (одноособово суддя Поліщук І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової академії (м. Одеса) про визнання неправомірними дій, зобов`язання не чинити перешкод у проживанні та користуванні жилим приміщенням, зобов`язання видати перепустки,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
28.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Військової академії (м. Одеса) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії. 31.07.2019 року ОСОБА_1 подав клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 , які, уточнивши позов, просили: визнати неправомірними дії посадових осіб Військової академії (м. Одеса) щодо не допуску ОСОБА_1 та членів його сім`ї на територію військового містечка № НОМЕР_1 для проживання та користування кімнатою АДРЕСА_1 ; зобов`язати посадових осіб Військової академії (м. Одеса) не чинити ОСОБА_1 та членам його сім`ї перешкод у проживанні та користуванні спірним жилим приміщенням; зобов`язати посадових осіб Військової академії (м. Одеса) видати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і неповнолітньому ОСОБА_3 , 2003 року народження постійні перепустки за ф.3, встановленою Правилами пропускного режиму на об`єктах Військової академії (м. Одеса), затвердженими наказом начальника Військової академії ( м. Одеса) № 4–ДСК від 19.07.2016 року, терміном на один рік з дати видачі, з подальшою перереєстрацією шляхом видачі постійних перепусток, з продовженим терміном дії для входу на територію військового містечка № НОМЕР_1 для проживання та користування жилим приміщенням; зобов`язати посадових осіб Військової академії (м. Одеса) видати ОСОБА_1 тимчасову перепустку на особистий транспортний засіб за ф. 9, встановленою Правилами пропускного режиму на об`єктах Військової академії ( м. Одеса), затвердженими наказом начальника Військової академії ( м. Одеса) № 4-ДСК від 19.07.2016 року, терміном дії до кінця календарного року, з подальшою перереєстрацією шляхом видачі перепустки на наступний календарний рік для проїзду на територію військового містечка № НОМЕР_1 автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, № НОМЕР_2 . 
Позов обґрунтовано наступним.
Позивач ОСОБА_1 , підполковник запасу (з 1996 року у Збройних Силах України), є інвалідом ІІ групи, звільнений в запас за станом здоров`я, проживає разом зі своєю сім`єю: дружиною і двома дітьми (дочкою 6 років та сином 15 років) на території військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , на підставі рапорту про надання житлової площі від 25.06.2004 р. Вказана будівля є військовим майном, знаходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії (м. Одеса), на підставі акту прийому-передачі від 20.08.2013 року. Відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11.06.2001 року № Д-14 «Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей», будівля переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей. Дружина позивача та діти, які на новорічні свята були тимчасово були відсутні на території військового містечка № НОМЕР_1 , повернувшись 03.01.2019 р. приблизно о 14.00 годині, за наявності перепусток, не змогли потрапити до свого місця проживання. Не отримавши відповіді про причини не допуску до житла, був здійснений виклик поліції на лінію «102», однак ситуація не змінилась до приїзду кореспондента сайту міста Одеси 048 uа, після чого черговий контрольно-пропускного пункту, дозволив позивачам та їхнім дітям пройти до житла. 
Позивачі з дітьми потрапили до свого місця проживання лише після 21:00 години, весь цей час перебуваючи на морозі, черговий контрольно-пропускного пункту повідомив про усне розпорядження начальника Військової академії, що родину ОСОБА_4 на територію не слід пускати, при цьому, будь якого рішення начальника Військової академії, іншої посадової особи, та/або рішення компетентного органу щодо виселення родини позивачів з місця проживання на території військового містечка № НОМЕР_1 , позивачі не отримали. 
Посилаючись на те, що дії посадових осіб Військової академії м. Одеси щодо примусового позбавлення доступу їх родини до житла, за відсутності рішення суду щодо виселення, є незаконними, просили позов задовольнити.
У судовому засіданні 13.08.2019 року позивачі позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити. 
Відповідач в особі представника позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. У письмовому відзиві на позов зазначив, що на території Військової академії, згідно Правил пропускного режиму на об`єктах Військової академії, затверджених наказом начальника академії від 19.07.2016 року №4-дск, організовано пропускний режим. Під час перетинання 03.01.19 р. членами сім`ї ОСОБА_1 контрольно-пропускного пункту Військової академії, ними були пред`явлені недійсні на той час перепустки, що унеможливило пропуск зазначених осіб на територію Військової академії. Будь-яких заходів щодо примусового виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з приміщень Військової академії посадовими особами академії не здійснювалось, у Військовій академії (м. Одеса) відсутні розпорядження командування академії щодо обмеження доступу відносно ОСОБА_1 та членів його сім`ї на територію військового містечка № НОМЕР_1 . На даний час ОСОБА_1 здійснює перетинання території академії на підставі одноразових перепусток, які надаються мешканцям військових містечок № НОМЕР_3 , що отримали постійне (службове) житло за межами Військової академії та потребують проходу до жилого приміщення для вивозу особистих речей і здачі місць проживання завідувачу гуртожитку. Відповідно до ордеру на службове житло № НОМЕР_4 , ОСОБА_1 отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Суд: зобов`язав посадових осіб Військової академії (м. Одеса) видати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 постійні перепустки за ф.3, встановленою Правилами пропускного режиму на об`єктах Військової академії (м. Одеса), затвердженими наказом начальника Військової академії (м. Одеса) № 4-дск від 19.07.2016 року, терміном на один рік з дати видачі, з подальшою перереєстрацією шляхом видачі постійних перепусток з продовженим терміном дії для входу на територію військового містечка № НОМЕР_1 для проживання та користування кімнатою АДРЕСА_1 ; зобов`язав посадових осіб Військової академії (м. Одеса) видати ОСОБА_1 тимчасову перепустку на особистий транспортний засіб за ф.9, встановленою Правилами пропускного режиму на об`єктах Військової академії ( м. Одеса), затвердженими наказом начальника Військової академії ( м. Одеса) № 4-дск від 19.07.2016 року, з терміном дії до кінця календарного року, із подальшою перереєстрацією шляхом видачі перепустки на наступний календарний рік для проїзду на територію військового містечка № НОМЕР_1 АДРЕСА_4 автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, № НОМЕР_2 .
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
Військова академія (м. Одеса) не погодилась із рішенням суду від 13.08.2019 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга представника Військової академії (м. Одеса) зазначає: 
Виходячи з аналізу змісту позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Військової академії (м. Одеса) про: визнання неправомірними дій посадових осіб Військової академії (м. Одеса) щодо не допуску позивачів на територію військового містечка № НОМЕР_1 ; зобов`язання посадових осіб Військової академії (м. Одеса) не чинити позивачам перешкод у проживанні та користуванні жилим приміщенням на території військового містечка № НОМЕР_1 ; зобов`язання посадових осіб Військової академії (м. Одеса) видати позивачам постійні перепустки на 2019 рік; зобов`язання посадових осіб Військової академії (м. Одеса) видати ОСОБА_1 постійну перепустку на 2019 рік на територію військового містечка № НОМЕР_1 на особистий транспорт (автомобіль), має місце спір, який підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України.
Так, до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.17 р. у справі №815/4322/17 (за позовом мешканця військового містечка № НОМЕР_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення начальника Військової академії щодо порядку видачі перепусток та зобов`язання видати перепустку) зокрема встановлено, що командир військової частини, до якого прирівнюється начальник Військової академії (м. Одеса), є посадовою особою, яка здійснює керівництво військовою частиною (Військовою академією) та здійснює владні управлінські функції щодо режиму доступу на територію військового містечка.
Тому слід дійти висновку, що три з чотирьох позовних вимог, а саме вимоги щодо визнання неправомірними дій посадових осіб Військової академії щодо не допуску на територію військового містечка, зобов`язання посадових осіб Військової академії видати постійні пішохідні перепустки та постійну перепустку на особистий транспорт, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки на ці вимоги поширюється юрисдикція адміністративного суду.
Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі № 9901/430/19. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вважає, що згідно з принципом правової визначеності позивачі мають знати та передбачати наслідки дій з об`єднання в одному позові вимог, для яких у такому поєднанні вказаний суд не є судом, встановленим законом.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на апеляційну скаргу зазначають: 
Відповідач стверджує, що, виходячи зі змісту заявлених у позовній заяві вимог, спір є публічно правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, відповідно до п. 1 ч. ст. 19 КАС, ч. 2 ст. 4 КАС, зазначаючи про наявність ознаки для кваліфікації спору, як публічно-правового, участь у спорі суб`єкта владних повноважень.
Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не є підставою ототожнювати спір як публічно-правовий та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Між сторонами виник спір щодо права проживання та користування кімнатою у гуртожитку, тому, відповідно до приписів ч. 1 ст.19 ЦПК України, він підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки є приватно-правовим спором, що виник із житлових правовідносин. Саме таких висновків дійшов Одеський окружний адміністративний суд, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) з аналогічними вимогами, що відображено в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року по справі № 420/153/19. При цьому, Військової академії ( м. Одеса) обізнана щодо прийняття Одеським окружним адміністративним судом ухвали від 15.01.2019 року, зазначену ухвалу суду не оскаржувала, тобто погодилась з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року.
Питання закриття провадження по справі №521/3559/19 досліджувалося судом першої інстанції за клопотанням представника відповідача щодо закриття провадження у справі з підстав п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, і, на підставі ухвали суду від 13.08.2019 року, у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.
Посилання апелянта на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 по справі № 815/4322/17 безпідставні, оскільки предметом розгляду по справі № 815/4322/17 були вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення начальника Військової академії (м. Одеса), тобто суд вирішував вимоги щодо скасування рішення начальника Військової академії (м. Одеса), прийнятого уповноваженим суб`єктом і не є тотожними щодо вимог, які виникли із житлових правовідносин по справі № 521/3559/19.
Крім того, будь-яке рішення суду першої та апеляційної інстанцій, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання учасниками відповідного провадження, проте позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не є сторонами по справі № 815/4322/17, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин обставин, встановлених ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 р.
Посилання апелянта на правову позицію у постанові Великої Палати Верховного суду по справі № 9901/430/19 є помилковими, оскільки у постанові йдеться про те, що згідно з принципом правової визначеності, позивачі мають знати наслідки об`єднання ними позовних вимог, які не можуть розглядатися Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, та передбачати наслідки дій з об`єднання в одному позові вимог, для яких у такому поєднанні вказаний суд не є судом, встановленим законом.
Системний аналіз ст. ст. 188, 185 ч.4 п.2 ЦПК України дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.
Зі змісту позову вбачається, що об`єднані вимоги пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, адже даний спір виник із фактичного позбавленням прав позивачів та членів сім`ї на користування житловим приміщенням у гуртожитку і стосується усунення перешкод у користуванні таким житлом. Тому вимоги про визнання неправомірними дій посадових осіб та зобов`язання не чинити перешкод у проживанні і користуванні кімнатою є похідними від заявленої основної вимоги про зобов`язання посадових осіб Військової академії (м. Одеса) видати тимчасові перепустки позивачам та членам сім`ї.
У зв`язку з тим, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, позов слід розглядати у порядку цивільного судочинства, Малиновський районний суд м. Одеси є судом встановленим законом щодо розгляду заявлених вимог і відсутні підстави для застосування правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду по справі № 9901/430/19.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
З 29.09.2003 року ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 і діти: ОСОБА_3 2003 року народження та ОСОБА_5 2014 року народження зареєстровані та постійно проживають у будівлі, розташованій на території військового містечка № НОМЕР_1 АДРЕСА_4 (а.с.8, 98-100,126).
На території Військової академії (м. Одеса), згідно Правил пропускного режиму на об`єктах Військової академії, затверджених наказом начальника академії від 19.07.2016 року №4-дск, організовано пропускний режим.
Прохід на територію Військової академії (м. Одеса) здійснюється, відповідно до Порядку організації пропускного режиму на територію організацій військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затвердженого наказом Начальника Генерального штабу від 04.10.18 №330-дск, та Правил пропускного режиму на об`єктах Військової академії (м. Одеса), затверджених наказом начальника Військової академії від 19.07.16 №4-дск.
14.07.2010 року, ОСОБА_1 , на склад сім`ї з трьох осіб видано ордер на службове приміщення № НОМЕР_4 на право заняття службового приміщення у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.42).
Позивач ОСОБА_1 до 29.02.2016 року проходив військову службу у штабі оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України і звільнений на підставі наказу №85 від 29.02.2016 року, відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за п.6 (за станом здоров`я), а.с.7.
26.06.2018 року т.в.о. начальника Військової академії (м. Одеса), у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з військової служби, видав попередження №17/22/321 про добровільне виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з приміщення будівлі, розташованої на території військового містечка № НОМЕР_1 , а в разі невиконання, позивачі попереджені, що до них, відповідно до ст. 109 ЖК України, буде пред`явлений позов щодо примусового виселення із жилого приміщення (а.с.10).
З 26.07.2018 року і станом на час розгляду справи в суді, Військова академія (м. Одеса), у встановленому законом порядку, позов про виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї, не пред`являла.
30.08.2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 видані постійні перепустки №№ 1523,1524 за ф. 3 зі строком дії до 01.09.2019 року (а.с.47). 
03.01.2019 року позивачка ОСОБА_2 , разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які мали відповідні перепустки, не змогли потрапити до місця проживання у будівлі, розташованої на території військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , оскільки черговий контрольно-пропускного пункту не пропустив їх на територію військового містечка (а.с.19-27,125). 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії з підстав того, що у суді виник спір з приводу захисту житлових прав (а.с.29-31).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2019 року представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі (а.с.132,133).
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.
Між сторонами виникли правовідносини із захисту цивільних прав у порядку цивільного судочинства, зокрема житлових прав, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині зобов`язання відповідача видати позивачам і їхньому сину постійні перепустки за ф.3, зобов`язання видати ОСОБА_1 тимчасову перепустку на особистий транспортний засіб за ф.9 для проїзду на територію військового містечка № НОМЕР_1 виходив з того, що вимоги позивачів у цій частині є обґрунтованими та доведеними (а.с.134-138).
Колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині з таких підстав. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.  Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення;  примусове виконання обов`язку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом (ст. ст. 15, 16 ЦК України).
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ч.4 ЖК України).
Особа має право на вільний вибір місця проживання чи перебування, а саме, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вона хоче проживати чи перебувати, при цьому, документом, який підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи є довідка про реєстрацію місця проживання.
Місце проживання – житло, розташоване на території адміністративно –територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані спеціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини (ст. 3 ч.1 п.4 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). 
Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і їхні неповнолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з 2003 року зареєстровані та проживають у будівлі Військової академії (м. Одеса) по вул. Фонтанська дорога, 10 в м. Одесі. 
Будівля Військової академії (м. Одеса) по вул. Фонтанська дорога, 10 в м. Одесі розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , для проходження/проїзду на територію якого, відповідно до Правил пропускного режиму на об`єктах Військової академії (м. Одеса), затверджених наказом начальника Військової академії від 19.07.2016 року № 4-дск (далі-Правила), встановлений пропускний режим.
Так, відповідно до п.3.9.2. Правил, постійна перепустка за ф.3 (додаток 1 до Правил) видається мешканцям військових містечок № НОМЕР_5 та № НОМЕР_1 , які вселені до жилого приміщення на підставі спеціального ордеру або іншого документу, який підтверджує право проживання на території Військової Академії за заявкою на отримання постійної перепустки ф.3 завідувачів гуртожитків військового містечка № НОМЕР_5 та АДРЕСА_5 (а.с.53).
30.08.2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як мешканцям жилого приміщення, розташованого на території військового містечка № НОМЕР_1 , видані постійні перепустки №№ 1523,1524 за ф. 3, зі строком дії до 01.09.2019 року
ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (посвідчення серії НОМЕР_6 , а.с.6), позивачу на праві власності належить автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, № НОМЕР_2 .
Правилами (п.п.3.9.9, а.с.56) встановлена ф.9 щодо видачі тимчасової перепустки на транспортний засіб із визначенням терміну її дії до кінця календарного року, з можливістю подальшої перереєстрації для проїзду на територію військового містечка, розташованого по АДРЕСА_4 .
Зважаючи на те, що позивачі і їхні діти, у встановленому законом порядку, зареєстровані, тобто мають право на проживання в будівлі Військової академії ( АДРЕСА_4 , що розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 має у власності транспортний засіб, а 03.01.2019 року позивачам був заборонений прохід та проїзд на територію військового містечка № НОМЕР_1 , де знаходиться місце їхнього постійного проживання, постійній перепустки від 30.08.2018 року визнані відповідачем такими, що втратили чинність, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про захист порушених житлових та майнових прав позивачів шляхом зобов`язання відповідача видати позивачам і їхньому неповнолітньому сину постійні перепустки за ф.3 для проходу на територію військового містечка № НОМЕР_1 , а також зобов`язання видати ОСОБА_1 тимчасову перепустку на особистий транспортний засіб за ф.9 для проїзду на територію військового містечка № НОМЕР_1 .
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника відповідача у скарзі, що: спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства; ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.17 р. по справі №815/4322/17 (за позовом мешканця військового містечка № НОМЕР_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення начальника Військової академії щодо порядку видачі перепусток та зобов`язання видати перепустку) зокрема встановлено, що командир військової частини, до якого прирівнюється начальник Військової академії (м. Одеса), є посадовою особою, яка здійснює керівництво військовою частиною (Військовою академією) та здійснює владні управлінські функції щодо режиму доступу на територію військового містечка; три з чотирьох позовних вимог, а саме вимоги щодо визнання неправомірними дій посадових осіб Військової академії щодо не допуску на територію військового містечка, щодо зобов`язання посадових осіб Військової академії видати постійні пішохідні перепустки та постійну перепустку на особистий транспорт, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки на ці вимоги поширюється юрисдикція адміністративного суду; не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом і аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі № 9901/430/19, - до уваги не приймаються.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст. ст. 19 ч.1, 20 ч.1 ЦПК України).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Військової академії (м. Одеса) про: визнання неправомірними дій посадових осіб Військової академії (м. Одеса) щодо не допуску позивача і членів його сім`ї на територію військового містечка № НОМЕР_1 ; зобов`язання посадових осіб не чинити позивачу і членам його сім`ї перешкод у проживанні та користуванні жилим приміщенням; зобов`язання посадових осіб видати постійні перепустки на 2019 рік з подальшим продовженням для проживання та проїздом автомобіля з підстав того, що між сторонами має місце спір щодо захисту житлових прав (а.с.29-31).
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (ст. 4 ч.1 п.2 п.п.1,2 КАС України).
Таким чином, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не є підставою ототожнювати спір, як публічно-правовий і відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду, а саме, чи виник спір у зв`язку із виконанням або невиконанням таким суб`єктом функцій владних повноважень. 
Між сторонами виник спір щодо усунення позивачам перешкод у праві проживання і користуванні жилим приміщенням у будівлі та місцем для паркування автомобіля, які розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 Військової академії (м. Одеса) шляхом зобов`язання відповідача видати відповідні перепустки для проходу та проїзду на територію військового містечка № НОМЕР_1 .
Суд відмовив у позові про визнання неправомірними дій відповідача щодо не допуску ОСОБА_1 і членів його родини на територію військового містечка № НОМЕР_1 для проживання і користування жилим приміщенням, а також зобов`язання відповідача не чинити їм перешкод у проживанні та користуванні жилим приміщенням, що розташоване на території військового містечка № НОМЕР_1 .
Зазначені вимоги також пов`язані із житловими правами позивачів.
За таких обставин, спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Посилання на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду 13.12.2017 року по справі № 815/4322/17 безпідставні, оскільки предметом розгляду у зазначениій справі були вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення начальника Військової академії (м. Одеса), прийнятого уповноваженим суб`єктом і не є тотожними із вимогами, які є предметом розгляду у даній справі, крім того, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не є сторонами по справі № 815/4322/17, а тому, в силу ст. 82 ч.4 ЦПК України, відсутні підстави для звільнення від доказування.
Не заслуговують на увагу і доводи відповідача із посиланням на правову позицію у постанові Великої Палати Верховного суду по справі № 9901/430/19.
У зазначеній постанові йдеться про те, що згідно із принципом правової визначеності, позивачі мають знати наслідки об`єднання ними позовних вимог, які не можуть розглядатися Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, та передбачати наслідки дій з об`єднання в одному позові вимог, для яких у такому поєднанні вказаний суд не є судом, встановленим законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст. 188 ч.4 ЦПК України).
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вбачається, що в одне провадження об`єднані вимоги пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами (вимоги про: визнання неправомірними дій посадових осіб відповідача щодо не допуску ОСОБА_1 та членів його сім`ї на територію військового містечка № НОМЕР_1 для проживання та користування жилим приміщенням у будинку по АДРЕСА_4 ; зобов`язання посадових осіб відповідача не чинити ОСОБА_1 та членам його сім`ї перешкод у проживанні та користуванні спірним жилим приміщенням; зобов`язання посадових осіб відповідача видати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і неповнолітньому ОСОБА_3 постійні перепустки за ф.3, встановленою Правилами терміном на один рік з дати видачі, з подальшою перереєстрацією шляхом видачі постійних перепусток, з продовженими терміном дії для входу на територію військового містечка № НОМЕР_1 для проживання та користування жилим приміщенням; зобов`язання посадових осіб відповідача видати ОСОБА_1 тимчасову перепустку на особистий транспортний засіб за ф. 9, встановленою Правилами з терміном дії до кінця календарного року, з подальшою перереєстрацією шляхом видачі перепустки на наступний календарний рік для проїзду на територію військового містечка № НОМЕР_1 автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, № НОМЕР_2 , а.с.90-93). 
Таким чином, у суді виник спір з приводу фактичного позбавлення відповідачем позивачів та членів їхньої родини права користування житловим приміщенням і місцем для паркування автомобіля на території військового містечка, право на користування якими у позивачів виникло у зв`язку із реєстрацією місця проживання у будинку по АДРЕСА_4 , що розташований на території військового містечка №17.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Оскільки відповідач порушив право позивачів та членів їхньої родини на користування житловим приміщенням і місцем для паркування автомобіля на території військового містечка, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист прав позивачів у цій частині.
Позивачі погодились з рішенням суду в частині відмови їм у позові про визнання неправомірними дій відповідача щодо не допуску ОСОБА_1 і членів його родини на територію військового містечка № НОМЕР_1 для проживання і користування жилим приміщенням, а також зобов`язання відповідача не чинити їм перешкод у проживанні та користуванні жилим приміщенням, що розташоване на території військового містечка № НОМЕР_1 , і, у встановленому законом порядку, не оскаржили рішення суду в цій частині.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
З огляду на те, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає залишенню без задоволення, відповідач не має права на відшкодування судових витрат у розмірі 1 971,20 гривень (а.с.169).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну представника Військової академії (м. Одеса) – залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки касаційного оскарження, визначені ст. 390 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 28.04.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

        Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова