ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1075/19  Номер провадження 22-ц/814/541/20	Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування.
В обґрунтування позову зазначила, що 12 вересня 2017 року близько 03.00 год. на 248 км. Автодороги Київ - Харків поблизу с. Вербине Хорольського району Полтавської області відбулася ДТП за участю автомобіля «DAF XF», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , в результаті якої пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.
Враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода. Спричинена матеріальна шкода проявилася у втраті позивачем годувальника, яким був її батько ОСОБА_3 . 
На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АК/3812183, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.
Враховуючи положення ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подія, що мала місце 12 вересня 2017 року являється дорожньо-транспортною пригодою, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «DAF XF», д/н НОМЕР_1 , внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну  життю ОСОБА_3 і на якого поширювалася дія страхового полісу АК/3812138, тобто його відповідальність була застрахована.
Враховуючи вищевикладене, 29 жовтня 2018 року відповідачу було подано представником позивача ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності серії ННВ 114374 від 28 березня 2018 року, Повідомлення про ДТП від 29 жовтня 2018 року та Заяви на виплату страхового відшкодування від 29 жовтня 2018 року з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заяви на виплату окрім обґрунтування вимог до страховика містили і відомості про визначення їх розміру. 
Тобто до відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, були пред`явлені вимоги сплатити страхове відшкодування в якості компенсації у зв`язку із втратою позивачем годувальника в сумі не менше 115 200,00 грн. та страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою в розмірі 38 400,00 грн., а все разом - 153 600,00 грн.
Просила стягнути з ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у розмірі 115 200 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп., на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у розмірі 115 200 грн. 00 коп.
Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду його оскаржило ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія». В апеляційній скарзі просило рішення суду першої інстанції скасувати відмовити у задоволенні позовну в повному обсязі.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення не містить мотивованої оцінки аргументів, наведених відповідачем, щодо відсутності підстав для задоволення позову, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме застосовано положення ч. 2 ст. 1195 ЦК України, що не поширюються на дані правовідносини. 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову становить 115200 грн. 00 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25 квітня 1995 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 13).
12 вересня 2017 року близько 03.00 год. на 248 км. Автодороги Київ - Харків поблизу с. Вербине Хорольського району Полтавської області відбулася ДТП за участю автомобіля «DAF XF», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті якої пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Зазначені обставини встановлені у постанові старшого слідчого СВ ГУНП в Полтавській області капітаном поліції Хоменко Ю.В., яка розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №12017170330000440 від 12 вересня 2017 року за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України, закрила зазначене вище кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу злочину (а.с.10-11).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 16 вересня 2017 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблений відповідний актовий запис № 27 (а.с.12).
29 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» з повідомлення про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування та надав документи, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування в сумі не менше 115 200,00 грн.- компенсації у зв`язку із втратою годувальника та страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою в розмірі 38 400,00 грн., а всього - 153 600,00 грн. 
Листом від 14 листопада 2018 року № 3683/18 відповідач повідомив представника позивача про те, що 13 листопада 2018 року прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 19 200,00 грн. та відмовив у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. 
Відмова у виплаті обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не надала ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» жодного документу, який підтверджує дохід потерпілого. Тому відповідач не має змоги розрахувати розмір відшкодування, оскільки відсутнє підтвердження того, що потерпілий працював та отримував заробіток (дохід).
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» є страховиком цивільно-правової відповідальність власника наземного транспортного засобу - ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.
Згідно з ч. 1 ст.1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.
При цьому, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (ч. 3 ст.1193 ЦК України).
Ураховуючи положення зазначеної норми та вимоги ч. 2 ст. 1195 ЦК України, згідно з якою розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (на момент смерті  ОСОБА_3 офіційно не працював), суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, одноразово за три роки наперед від дня смерті  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розмірі 115200,00грн.
До аналогічного висновку прийшов Верховний Суду в постанові від 05 червня 2019 року по справ 466/4412/15-ц.
При цьому даним висновком спростовуються доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача, про не застосування до даних правовідносин ч. 2 ст. 1195 ЦК України.
Щодо інших доводів апеляційної скарги 
Необґрунтованими є посилання ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» на те, що оскаржуване рішення не містить мотивованої оцінки аргументів, наведених відповідачем, щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки скаржником не зазначено, які саме аргументи та докази, що могли вплинути на результати розгляду справи не дослідив суд.
При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відтак, доводи ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» про те, що Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються (параграф 58 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року № 4909/4 у справі «Серянин та інші проти України») не дають підстави для скасування рішення суду, оскільки суд навів у рішенні мотиви щодо відмови у задоволенні позову та прийшов до правильного висновку про задоволення позову.
Щодо результатів розгляду справи
Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Щодо судових витрат
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» - задовольнити.

Рішення рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 19 березня 2020 року

Головуючий                         В.П. Пікуль 

Судді                         Т.В. Одринська

                                                                       О.О. Панченко