Ухвала
 
27 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 759/1958/15-ц
провадження № 61-6319 ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрикаль Олександр Васильович, на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Желепи О. В., Олійника В. І., Кулікової С. М., від 26 лютого 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Банк «Траст» про визнання недійсним договору,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача публічного акціонерного товариства Банк «Траст» (далі - ПАТ Банк «Траст») на правонаступника ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Траст» заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2014 року у розмірі 113 834,16 грн.
18 травня 2018 року між ПАТ Банк «Траст» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором від 03 квітня 2014 року, тому заявник просив замінити на нього стягувача ПАТ Банк «Траст».
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня             2019 року заяву задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ Банк «Траст» на правонаступника ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року скасовано та ухвалено нову, якою заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ Банк «Траст» на ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа № 759/1958/15-ц від 05 липня                 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Траст» боргу у розмірі 114 974,50 грн, виданого на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року.
До Верховного Суду 01 квітня 2020 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити, посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції не було повно та всебічно досліджено усі обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.
Крім того, у клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримав поштою лише                    05 березня 2020 року, що підтверджується відповідними доказами.
Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Судом встановлено, що 18 травня 2018 року між ПАТ Банк «Траст» та                ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 03 квітня 2014 року, який був укладений між ПАТ Банк «Траст» та  ОСОБА_1 . 
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. 
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. 
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», суд апеляційної інстанції, встановивши, що до заявника перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору від 03 квітня 2014 року, який був укладений між                ПАТ Банк «Траст» та  ОСОБА_1 , вірно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.
За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про задоволення заяви    ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», замінивши стягувача ПАТ Банк «Траст» щодо боржника ОСОБА_1 , оскількизвернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Дані висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 15 травня 2019 року у справі                           № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18) .
Доводи касаційної скарги про те, що ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення у справі є незаконним та ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права є безпідставними, оскільки підставою для заміни стягувача у справі, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не дотримався висновків Верховного Суду про застосування норм права щодо правонаступництва, викладених у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 923/151/17 та Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 916/2286/16, оскільки неведені заявником судові рішення стосуються інших фактичних обставин, зокрема, переходу права вимоги за кредитним договором до фізичних осіб, тоді як за обставинами цієї справи право вимоги перейшло до фінансової установи. Разом з тим, інші фактичні обставини справи і в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі                                     № 910/16109/14. 
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Керуючисьстаттею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрикаль Олександр Васильович, про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрикаль Олександр Васильович, на постанову Київського апеляційного суду                      від 26 лютого 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Банк «Траст» про визнання недійсним договору.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара