УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
6 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 661/5308/18
провадження № 61-383ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Комунальне підприємство «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління», 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» про визнання дій незаконними, стягнення майнової та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунального підприємства (далі - КП) «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» про визнання дій незаконними, стягнення майнової та моральної шкоди. 
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 5 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 5 серпня 2019 року - без змін. 
Не погоджуючись із постановою Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що борг перед КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» у неї відсутній. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
Приймаючи постанову про залишення без змін рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 5 серпня 2019 року, Херсонський апеляційний суд виходив із того, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що дії КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» про надання на запит структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформації про наявну у ОСОБА_1 заборгованість відповідають вимогам законодавства.
Суд апеляційної інстанції за матеріалами справи установив, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» про визнання дій незаконними, стягнення майнової та моральної шкоди.
В обґрунтування позову посилалася на те, що з 2011 року вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем будинку, у якому проживає ОСОБА_1 , є КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління».
ОСОБА_1 вказала, що є особою, яка отримувала житлову субсидію. Проте у травні 2018 року КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» надало Управлінню праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради інформацію про те, що у ОСОБА_1 існує борг зі сплати        житлово-комунальних послуг у розмірі 2 435,27 грн, у зв`язку із чим орган соціального захисту населення ухвалив рішення про відмову в призначенні житлової субсидії.
Статтею 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. 
Умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення).
Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.
Відомості для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення можуть надаватися структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у вигляді довідок, даних на електронних носіях інформації тощо (пункт 14 Положення).
Суд апеляційної інстанції установив, що відповідно до звіту КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» від 11 червня 2019 року за квартирою АДРЕСА_1 станом на 1 травня 2018 року рахується заборгованість у розмірі 2 435,27 грн, про що відповідач повідомив Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради.
Отже, суд доходить висновку про правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо законності надання КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» відповіді на запит Управлінню праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості. 
Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення. 
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та додержання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у            матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права й підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року колегія суддів відмовляє.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» про визнання дій незаконними, стягнення майнової та моральної шкоди.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов