ПОСТАНОВА
Іменем України

01 квітня 2020 року 
Київ
справа №805/4341/17-а
провадження №К/9901/54530/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області, за участю третіх осіб - прокурора Донецької області Бондаренка Євгена Вікторовича, заступника прокурора Донецької області Ромаська Віталія Олександровича, про визнання незаконними і скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року, ухваленого у складі головуючого судді Шувалової Т. О., та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Ястребової Л. В., суддів: Компанієць І. Д., Міронової Г. М.
І. Суть спору
1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Донецької області, за участю третіх осіб - прокурора Донецької області Бондаренка Євгена Вікторовича , заступника прокурора Донецької області Ромаська Віталія Олександровича , в якому просила:
1.1.   визнати незаконними та скасувати накази прокурора Донецької області від 18 серпня 2017 року № 1455 в частині невиплати премії за серпень 2017 року та від 26 вересня 2017 року № 1680-к в частині невиплати премії за вересень 2017 року, спонукати відповідача нарахувати заробітну плату з урахуванням премії та виплатити її;
1.2. відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду у розмірі 15000,00 гривень.
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона з 1995 року проходила службу в органах прокуратури та відповідно до наказу Прокуратури Донецької області від 09 листопада 2017 року № 1879-к була звільнена з посади начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів громадянина або держави в суді та з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статі 51 Закону України "Про прокуратуру". 
2.1. Вказує, що наказами Прокуратури Донецької області від 18 серпня 2017 року № 1455-к та від 26 вересня 2017 року № 1680-к її незаконно позбавлено премії за серпень та вересень 2017 року. 
2.2. Стверджує, що нею не здійснювалось протиправних дій, не порушувалась трудова дисципліна, а тому у відповідача були відсутні підстави для позбавлення її премії. 
2.3. Крім того, зазначає, що їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 15000,00 грн. та обґрунтовує порушенням її законних прав, що призвело до душевних хвилювань та погіршення стану здоров`я.
2.4. Вважаючи позбавлення премій на підставі наказів від 18 серпня 2017 року №1455-к та від 26 вересня 2017 року №1680-к протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про їх виплату.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. Починаючи з 1995 року, ОСОБА_1 проходила службу в органах прокуратури України.
4. Відповідно до наказу Прокуратури Донецької області від 14 квітня 2016 року № 1061-к згідно з пунктом 7 частини першої статті 11, частини четвертої статті 39, підпункту 4 пункту 5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" старшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Донецької області.
5. Наказом Генеральної прокуратури України від 06 липня 2017 року № 73ш, відділ, який очолювала позивач ліквідовано, а посада, яку вона обіймала підлягала скороченню.
6. На підставі вищевказаного наказу, а також у відповідності до статті 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) 01 серпня 2017 року попереджено позивача про звільнення її із займаної посади, а також про наслідки, пов`язані з ліквідацією зазначеного структурного підрозділу прокуратури області відповідно до вимог частини третьої статті 16, пункту 9 частини першої 1 статті 51, 60 Закону України "Про прокуратуру".
7. Разом з цим позивача ознайомлено з довідкою про наявність вакантних посад прокурорів та слідчих органів прокуратури Донецької області станом на 01 серпня 2017 року.
8. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не обрала жодної із запропонованих їй посад, тобто не визначилась із подальшим працевлаштуванням, починаючи з 09 серпня 2017 року та до кінця місяця перебувала у відпустці. 
9. Натомість, начальником відділу роботи з кадрами прокуратури області подано в. о. прокурора Донецької області рапорт, в якому зазначено, що посада, яку обіймає позивач перебуває за штатом та фактично, вона не виконує обов`язки прокурора (керівництвом управління завдання та особисті доручення за напрямком роботи щодо здійснення представництва їй не можуть надаватися та не надаються, що виключає інтенсивність, складність та напруженість у роботі). На підставі викладеного, начальник відділу роботи з кадрами прокуратури області зазначив, що ОСОБА_1 не може виплачуватись щомісячне преміювання та просив прийняти відповідне рішення щодо скасування позивачу встановленої надбавки за виконання особливо важливої роботи та не виплачувати премії до вирішення питання про її працевлаштування.
10. Так, 18 серпня 2017 року Прокуратурою Донецької області видано наказ № 1455-к про невиплату ОСОБА_1 премії за серпень 2017 року з підстав, передбачених пунктом 1.9 наказу Генерального прокурора України "Про затвердження Положення про преміювання працівників органів прокуратури України" від 18 червня 2015 року № 84.
11. Оскільки протягом вересня місяця позивач також знаходилась у щорічній -відпустці, 26 вересня 2017 року Прокуратурою Донецької області видано наказ №1680-к, у пункті 3 якого зазначено: 
не виплачувати премію за вересень 2017 року працівникам органів прокуратури за несвоєчасне або неякісне виконання завдань, погіршення ефективності роботи, порушення трудової дисципліни, за накладення дисциплінарного стягнення, у зв`язку з відстороненням від посади в порядку передбаченому ст.ст. 154-158 КПК України, відстороненням від виконання службових повноважень у порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання корупції", звільненням з роботи, за винятком виходу на пенсію, звільненням за станом здоров`я, відрядженням для роботи у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів, Національної академії прокуратури України чи інших органах у визначених законом випадках, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, у порядку переведення на інше місце роботи, а також у разі застосування оборони, передбачених Законом України "Про очищення влади", зокрема, ОСОБА_1 .
12. 17 жовтня 2017 року позивач звернулась до прокурора Донецької області старшого радника юстиції Бондаренка Є. В. із заявою про надання належним чином завірених копій всіх наказів, якими позивачу зменшено або скасовано виплату премій, надбавок, інших видів стягнень, а також копій наказів, які іншим чином вплинули на розмір її заробітної плати, за результатами розгляду якої 07 листопада 2017 року позивачем отримано витяги з наказів про позбавлення/зменшення премії, зокрема серпень, вересень 2017 року.
13. Наказом Прокуратури Донецької області від 09 листопада 2017 року № 1879-к відповідно до пунктів 3, 7 частини першої, частини другої статті 11, пункту 2 частини другої статті 41, статті 60 Закону України "Про прокуратуру" старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів громадянина або держави в суді Прокуратури Донецької області та з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
14. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, в позові відмовлено.
15. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час прийняття оскаржуваних наказів щодо преміювання ОСОБА_1 враховано, що у період з 09 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року, а також протягом вересня 2017 позивач фактично не працювала у зв`язку з перебуванням у відпустці, тому суд дійшов висновку про правомірність позбавлення позивача премії, враховуючи приписи пункту 1.9 Положення про преміювання працівників органів прокуратури України,  затвердженого наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84.
16. Зазначена позиція підтримана Донецьким апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
17. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
18. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доводам позивача та не перевірено їх доказами, порушуючи принципи законності, верховенства права та змагальності адміністративного процесу. Стверджує, що судами не враховано, що 01 серпня 2017 року позивач вийшла з лікарняного та до 08 серпня 2017 року знаходилась на робочому місці, будь-який факт порушення трудової дисципліни з боку позивача відсутній. Крім того фактів невиконання будь-яких вказівок або доручень керівництва, або їх неякісного чи несвоєчасного виконання відповідачем не наведено. Разом з цим вказує на неправомірність позбавлення премії у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки таке обґрунтування взагалі суперечить нормам діючого законодавства. 
18.1. Також вказує на неправомірне застосування пункту 7 Положення про преміювання працівників органів прокуратури України,  затвердженого наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84, в якому йдеться мова про невиплату премії при звільненні, оскільки позивача звільнено 09 листопада 2017 року, а відтак застосування вказаного положення у серпні та вересні 2017 року є необґрунтованим. Наголошує, що судами не взято до уваги позбавлення премії за конкретні дії, які перелічені в оскаржуваному наказі, які, як стверджує позивач, не здійснювала.
19. Водночас заступник прокурора Донецької області Ромасько В. О. у запереченні вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
20. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
21. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".
22. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
23. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
24. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України "Про прокуратуру".
21. Згідно з частиною шостою статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
25. Приписами частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) обумовлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
26. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
27. До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 вказаного Закону, входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
28. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону України "Про оплату праці").
29. Приписами частини другої статті 8 Закону України "Про оплату праці" умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.
30. На виконання вищевказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31 травня 2012 року № 505 (далі - постанова КМ України № 505), пунктом 2 якої визначено, що керівники органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці мають право здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.
31. Умови та порядок преміювання та позбавлення премії прокурорсько-слідчих працівників, військовослужбовців, державних службовців, службовців та робітників прокуратури України на момент виникнення спірних правовідносин визначався Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84 (далі - Положення № 84).
32. Відповідно до пункту 1.3 Положення № 84 преміювання працівників органів прокуратури здійснюється щомісячно пропорційно відпрацьованому часу в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці.
33. Згідно з пунктом 1.5 Положення № 84 розмір премії визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.
34. Пунктом 1.9 Положення № 84 передбачено, що премія не виплачується працівникам за час відпусток, тимчасової непрацездатності, а також в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться із середньої заробітної плати (службові відрядження, звільнення працівників-донорів від роботи тощо), звільненим з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком тих, які вийшли на пенсію, звільнилися у зв`язку зі вступом на денну форму навчання до аспірантури Національної академії прокуратури України, за станом здоров`я або у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників (п.1 ст.40 КзпП України), з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" (п.7-2 ст.36 КзпП України), чи перешли в порядку переведення на іншу роботу.
35. Відповідно до пункту 2 Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 09 серпня 2017 року № 234 (далі - Положення № 234) преміювання працівників Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України та членів Комісії здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці.
36. Згідно з пунктом 7 Положення № 234, премія не виплачується працівникам: за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення; за час відпусток, тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи з розміру середньої заробітної плати; на час відсторонення від посади в порядку, передбаченому статтями 154-158 Кримінального процесуального кодексу України; на час відсторонення від виконання службових повноважень у порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання корупції"; при звільненні з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком виходу на пенсію, звільнення за станом здоров`я, відрядження для роботи у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів, Національній академії прокуратури України чи в інших органах у визначених законом випадках, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, у порядку переведення на інше місце роботи, а також у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".
VI. Позиція Верховного Суду
37. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що встановлення премій є правом керівника органу прокуратури, а не його обов`язком, при цьому встановлення цих премій можливе лише в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці.
38. Зміст спірних правовідносин, що склались у цій справі зводиться до питання правомірності фактичного позбавлення позивача премії за серпень та вересень 2017 року на підставі наказів Прокуратури Донецької області від 18 серпня 2017 року № 1455-к та від 26 вересня 2017 року № 1680-к відповідно.
39. Як встановлено судами у період з 09 серпня 2017 року по 08 листопада 2017 року ОСОБА_1 перебувала у відпустках, а саме: 09 серпня 2017 року - 22 вересня 2017 року; 25 вересня 2017 року - 08 жовтня 2017 року; 18 жовтня 2017 року - 24 жовтня 2017 року; 07 листопада 2017 року - 08 листопада 2017 року .
40. Умови ж позбавлення премії встановлені, зокрема, пунктом 1.9 Положення №84, в якому передбачено, що премія не виплачується працівникам, зокрема, за час відпусток та тимчасової непрацездатності.
41. Водночас слід зазначити, що наказом Генерального прокурора України від 06 липня 2017 року № 73ш ліквідовано у структурі та штатному розписі управління представництва інтересів громадянина або держави в суді Прокуратури Донецької області відділ організації представництва, начальником якого була ОСОБА_1 .
42. Як свідчать матеріали справи у період з 10 липня 2017 року по 31 липня 2017 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному. З`явившись на робочому місці 01 серпня 2017 року, була попереджена про звільнення її із займаної посади, а також про наслідки, пов`язані з ліквідацією зазначеного структурного підрозділу прокуратури області відповідно до вимог частини третьої статті 16, пункту 9 частини першої 1 статті 51, 60 Закону України "Про прокуратуру". Разом з цим позивача ознайомлено з довідкою про наявність вакантних посад прокурорів та слідчих органів прокуратури Донецької області станом на 01 серпня 2017 року.
43. Не обравши жодної із запропонованих їй посад, не визначившись із подальшим працевлаштуванням, починаючи з 09 серпня 2017 року та до 08 листопада 2017 року, перебувала у відпустці. 
44. Натомість, начальником відділу роботи з кадрами прокуратури області подано в. о. прокурора Донецької області рапорт, в якому з посиланням на пункт 1.5 Положення № 84 виключається можливість преміювання позивача, з огляду на її фактичне перебування поза штатом та фактичного невиконання нею функціональних обов`язків прокурора, оскільки у структурі на штатному розписі Прокуратури Донецької області ліквідовано відділ організації представництва згідно з наказом Генерального прокурора України від 06 липня 2017 року № 73ш.
45. За приписами пункту 1.5 Положення № 84 розмір премії визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.
46. При цьому пунктом 2 постанови КМ України № 505 чітко передбачено право керівників органів прокуратури здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи.
47. За такого правового врегулювання керівники органів прокуратури, об`єктивно оцінивши роботу працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи, визначають у відсотках до місячної заробітної плати працівників розмір премії. Водночас, згідно з пунктом 1.9 Положення № 84 є чітке врегулювання випадків коли премія не виплачується працівникам, зокрема, за час відпусток та тимчасової непрацездатності.
48. Таким чином Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що підставою для невиплати премії є невиконання роботи під час перебування працівника у відпустці та на лікарняному, що, враховуючи обставини справи, свідчить про правомірність оскаржуваних наказів щодо позбавлення позивача премії.
49. Стосовно доводів позивача про неправомірність невиплати премії за період з 01 серпня 2017 року по 08 серпня 2017 року, тобто за період, який вона фактично була на роботі, слід зазначити, що у наведений період позивач фактично не виконувала функціональні обов`язки прокурора, тобто не отримувала завдання від керівництва управління, не здійснювала особисті доручення за напрямком роботи, оскільки відділ, який очолювала позивач на підставі наказу Генеральної прокуратури України від 06 липня 2017 року № 73ш ліквідовано, а посаду начальника цього відділу, яку обіймала позивач, скорочено.
50. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
51. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
52. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
53. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко
                                                                                                                        Н. А. Данилевич