ПОСТАНОВА
Іменем України

13 березня 2020 року 
Київ
справа №160/3995/19
адміністративне провадження №К/9901/27958/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції 
касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області  
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року (головуючий суддя - Чередніченко В.Є., судді: Іванов С.М., Панченко О.М.)
у адміністративній справі № 160/3995/19
за позовною заявою арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання незаконним та скасування припису і розпорядження, -

УСТАНОВИВ:
Суть справи
1. 03 травня 2019 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач, ГТУЮ у Київській області), у якому просив:
1.1. визнати незаконним та скасувати припис відповідача про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року № 03/19;
1.2. визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року № 03/19.
2. Також позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних припису та розпорядження.
2.1. В обґрунтування цієї заяви позивачем зазначено, що 29 березня 2019 року відповідачем було встановлено, що під час виконання повноважень керуючого санацією у справі № 904/2032/16 про банкрутство ДП «Дослідне господарство «РУНО» Національної академії аграрних наук України», арбітражним керуючим ОСОБА_1 не розроблено та не подано до Господарського суду Дніпропетровської області плану санації зазначеного підприємства, погодженого з комітетом кредиторів, що є порушенням абзацу 4 частини 6 статті 28, частини 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та прийнято розпорядження про усунення порушень № 03/19.
2.2. 04 липня 2019 року позивачем було отримано повідомлення про здійснення позапланової невиїзної перевірки позивачем було отримано повідомлення про здійснення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що ним не виконане оскаржуване розпорядження відповідача про усунення порушень № 03/19, яке в свою чергу, є предметом розгляду у даній справі. Враховуючи зазначене позивач просив зупинити дію оскаржуваних припису та розпорядження з метою захисту оспорюваних порушених прав та інтересів позивача.  
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову  задоволено повністю, зупинено дію оскаржуваних припису та розпорядження.
3.1. Задовольняючи цю заяву в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що вжиті заходи забезпечення позову є своєчасними, відповідають предмету позову, є співрозмірними із заявленими вимогами, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, а їх невжиття може унеможливити ефективний захист прав позивача, призвести до заподіяння шкоди його правам та інтересам. При цьому ці заходи не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а також не є втручанням у внутрішню діяльність відповідача як державного органу.
4. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року апеляційну скаргу ГТУЮ у Київській області задоволено частково, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 160/3995/19 скасовано в частині зупинення дії припису ГТУЮ у Київській області про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року № 03/19, в іншій частині цю ухвалу залишено без змін.
4.1. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення дії оскаржуваного припису суд апеляційної інстанції погодився із доводами апеляційної скарги, що позивачем не наведено обґрунтування з посиланням на докази, які б слугували беззаперечною підставою, передбаченою положеннями статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову в частині необхідності зупинення дії оскаржуваного припису. 
4.2. В той же час суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення дії оскаржуваного розпорядження, виходив з того, що законність цього розпорядження є предметом спору у даній справі, а тому застосування до позивача наслідків невиконання такого розпорядження ефективність захисту прав та інтересів позивача буде нівельовано, оскільки втратиться сенс звернення позивача до суду із цим позовом про оскарження цього розпорядження.   
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
5. 08 жовтня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на ГТУЮ у Київській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 160/3995/19, в якій скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року в частині зупинення дії розпорядження ГТУЮ у Київській області про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року № 03/19 до набрання законної сили рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї адміністративної справи. Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.
5.1. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження конкретних обставин допущеного відповідачем дійсного порушення його прав, свобод або інтересів. В свою чергу поняття «захист права на майбутнє» чинним законодавством не передбачено. Вказані обставини також не аргументуються ні в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року, а ні у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року. За наведених обставин, на думку скаржника, судами не дотримано процесуальних норм, що регламентують інститут забезпечення позову, а тому вжиті заходи мають бути скасовані.   
6. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., Соколова В.М. від 17 жовтня 2019 року поновлено ГТУЮ у Київській області пропущений строк на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 160/3995/19, відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.
7. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 12 березня 2020 року підготовчі дії закінчено, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
8. 22 листопада 2019 року від арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшов письмовий відзив на касаційну скаргу, у якому позивач вказує на безпідставність її доводів та наполягає на очевидній протиправності оскаржуваного рішення. У підсумку просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а законну та обґрунтовану постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року без змін.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
9. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
10. Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів задля створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
11. Відповідно до частин 1, 3 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
12. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
13. Колегія суддів зазначає, що вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
14. Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
15. Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
16. У зв`язку з цим суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
17. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
18. Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
19. Так, у даній справі одним із предметів оскарження є розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області від 29 березня 2019 року № 03/19, винесене за наслідками позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого. 
20. У цій справі суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення розпорядження ГТУЮ у Київській області від 29 березня 2019 року № 03/19, виходив з того, що законність цього розпорядження є предметом спору у даній справі, а тому застосування до позивача наслідків невиконання такого розпорядження ефективність захисту прав та інтересів позивача буде нівельовано, оскільки втратиться сенс звернення позивача до суду із цим позовом про оскарження цього розпорядження. 
21. При цьому зміст оскаржуваного судового рішення свідчить, що суд апеляційної інстанцій, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного розпорядження, не навів жодних обґрунтованих мотивів з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль. 
22. Доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду матеріали справи не містять, а судом не витребувано будь-яких підтверджень наявності чи відсутності обставин, які, в свою чергу, вказували б на очевидні ознаки протиправності дій відповідача. Судом також не зазначено в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, не оцінено складність вчинення цих дій, не встановлено, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
23. Сама ж лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
24. За таких обставин колегія суддів вважає висновки суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області від 29 березня 2019 року № 03/19 передчасними, без належної оцінки співмірності застосованих заходів забезпечення позову із позовними вимогами та відповідності їх меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
25. Наведене свідчить про порушення судом апеляційної інстанції приписів статті 150 та 151 КАС України, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали. 
26. Відповідно до частини 1 статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
27. Отже, касаційна скарга Головного територіального управління юстиції у Київській області підлягає задоволенню частково, а постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року в оскаржуваній частині скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
28. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області  задовольнити частково.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 160/3995/19 скасувати в частині залишення без змін ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області від 29 березня 2019 року № 03/19, а справу в цій частині направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду