УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/16030/18 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.  
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/16030/18 за позовом  ОСОБА_1 до Верховного Суду України про відшкодування моральної шкоди за порушення конституційних прав - неповернення судового збору в справі №296/3557/16-а
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2020 року, яка постановлена під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Верховного Суду України про відшкодування моральної шкоди за неповернення сплаченого судового збору в справі №296/3557/16-а. Просила у відшкодування моральної шкоди стягнути з Верховного Суду України 90 000 грн. Свій позов обґрунтовувала тим, що на виконання ухвали Верховного Суду України від 20 січня 2017 року в справі №296/3557/16-а про залишення її заяви без руху сплатила судовий збір у сумі 716,56 грн. та 15 лютого 2017 року надіслала квитанцію від 14 лютого 2017 року №113 про сплату судового збору до Верховного Суду України. Ухвалою судді Верховного суду України від 16 березня 2017 року їй заяву повернуто. Ухвалою від 05 вересня 2017 року суддя Верховного Суду України її клопотання про повернення судового збору задовольнив. Проте, станом на 26 листопада 2018 року сплачений судовий збір у сумі 716,56 грн. їй не повернуто.

Ухвалою судді Богунського районного суду від 23 січня 2019 року, із урахуванням ухвали від 20 лютого 2019 року про виправлення описки, відкрито провадження у даній справі за позовом  ОСОБА_1 до Верховного Суду України про відшкодування моральної шкоди (а.с.72,81 т.1).

До початку першого судового засідання 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовної заяви, у якій просить стягнути з Верховного Суду України у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. у зв`язку із порушенням її конституційних прав незаконною відмовою повернути сплачений судовий збір (а.с.208 т.1). 
Ухвалою суду першої інстанції від 12 березня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, уточнена позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду (а.с.237-238 т.1)

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2020 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п.1 частини першої ст.255 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу про закриття провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що дана справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира, є помилковим.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Разом із тим, до апеляційного суду надійшов лист Верховного Суду України, у якому останній просить розглядати справу за відсутності його представника та вирішити її відповідно до вимог чинного законодавства..

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до пункту першого частини першої ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша ст.4 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №757/43355/16-ц зазначено, що здійснюючи правосуддя суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (частина перша і третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Закони України не передбачають можливості розгляду в суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду лише у випадках, передбачених статтею 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що даний позов ОСОБА_1 до Верховного Суду України не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки такий спір не може бути розглянутий за правилами будь-якого судочинства, у зв`язку із чим наявні підстави для залишення без змін ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали про закриття провадження у справі не впливають, а зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі змістом ухвали суду та особистого тлумачення нею норм права.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, то колегія суддів апеляційного суду залишає ухвалу суду першої інстанції без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 27 квітня 2020 року.