ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Постанова
Іменем України
Справа № 644/4647/19
Провадження № 22-ц/818/1078/20
10 березня 2020  року 
м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого         – Сащенко І.С.
суддів          – Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,
за участю секретаря - Іманвердізаде А.А.
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк», 
треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року ( суддя Горчакова О.І.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк», третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
встановив:
          У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати виконавчий напис № 3460 від 17.05.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 17.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 671,76 грн. таким, що не підлягає виконанню, також просила стягнути АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано виконавчий надпис № 3460 від 17.05.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 17.05.2017 року про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 671,76 грн. таким, що не підлягає виконанню. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу та витрат зі сплати судового збору в повному обсязі.
Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині відмови стягнення витрат на правничу допомогу та витрат на сплату судового збору, оскільки нею було надано достатньо доказів на підтвердження вартості послуг адвоката.
Відповідач та інші учасники процесу правом на надання відзиву не скористався.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не надано акту прийому–передачі виконаних робіт, документального підтвердження вартості послуг, а також належного розрахунку таких витрат.
Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
У рішенні КонституційногоСуду Українивід 30вересня 2009року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.
Згідно із статтею 30 Закону України«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи,кваліфікація і досвід адвоката,фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, представником позивача - адвокатом Лебединською І.С. наданий договір про надання професійної правничої допомоги б/н від 16.05.2019 року, укладений між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 002235 від 20.06.2018 року, та додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до змісту якої визначено розмір гонорару за надання адвокатом правової допомоги протягом розгляду справи у суді (а.с.36-39).
У розрахунку суми витрат за фактично надану правову допомогу ОСОБА_1 від 14.08.2019 року встановлена вартість послуг виконавця, зокрема: вивчення матеріалів, збирання та підготовка доказів 16.05.2019 р.-12.06.2019 р.(5 годин) – 1000 гривень, підготовка позовної заяви на 8 арк. 16.05.2019 р.-12.06.2019 р. (3 години) – 1000 гривень, підготовка заяви про забезпечення позову на 8 арк. 11.06.2019 р. – 12.06.2019 р. (2 години) -1000 гривень, підготовка адвокатського запиту на 2 арк. 11.06.2019 р. (1 година) – 200 гривень, підготовка клопотання про витребування доказів на 2 арк 11.06.2019 року (1 година) -300 гривень, участь у судових засіданнях 19.06.2019 р., 31.07.2019 р., 14.08.2019 р. ( 3 години) -1500 гривень (а.с.82-83).
Вартість послуг оплачена ОСОБА_1 на рахунок адвоката в сумі 5000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією від 16.05.2019 року (а.с.40).
Проте вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції зазначеного не врахував.
Виходячи з наведених обставин та матеріалів справи колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, понесених  ОСОБА_1 є обґрунтованими, рішення суду підлягає скасуванню в цій частині як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, з наступним стягненням з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень.
Що стосується розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З огляду на те, що судові витрати понесені позивачем документально підтверджені, то підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за подачу позовної заяви - в розмірі 786,40 гривеньта 384, 20 гривень за подання заяви про забезпечення позову, разом 1152 гривень, та за подачу апеляційної скарги - в розмірі 1152 гривень.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року в частині відмови в стягненні судових витрат та витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги - скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса:  м. Київ, вул.Грушевського, буд.1 Д) на користь  ОСОБА_1 (РНКОП  НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 )  витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса:  м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д) на користь  ОСОБА_1 (РНКОП  НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 768, 40 гривень, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 384, 20 гривень, разом - 1152 гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса:  м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д) на користь  ОСОБА_1 (РНКОП  НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 гривень.
В іншій частині рішення суду  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13.03.2020 року.

Головуючий        І.С. Сащенко

          Судді                                                                              А.І. Овсяннікова  

       І.П. Коваленко